11.02.26
33/812/74/26
Справа № 482/12/26
Провадження № 33/812/74/26

ПОСТАНОВА
Іменем України

11 лютого 2026 року      м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Тищук Н.О., 
із секретарем – Богуславською О.М.,
за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Ярмуша Віталія Вікторовича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника Ярмуша В.В. на постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 січня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, громадянина України, місце роботи не відоме, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення – 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, 

У С Т А Н О В И В:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 556334 вбачається, що він складений про те, що 09 год 52 хв 01 січня 2026 року, рухаючись в районі буд. № 26 по вул. Центральній в м. Нова Одеса, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає ситуації. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, тим самим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
27 січня 2026 року захисник ОСОБА_1 адвокат Ярмуш В.В. подав апеляційну скаргу на постанову суду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише сидів у ньому, двигун автомобіля не був запущеним, доданий до протоколу відеозапис з нагрудної камери поліцейського не підтверджує руху автомобіля. Свідки, які могли б підтвердити факт керування відсутні.
Фактично транспортним засобом керував ОСОБА_2 , який після його поломки залишив авто на дорозі та пішов додому за запчастинами. Коли ОСОБА_2 повернувся, працівники поліції вже склали протокол та не прийняли до уваги його пояснення і не зафіксували їх.
Крім того, матеріали справи не містять направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури огляду. 
Також у протоколі не зазначено, що водієві було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я і що водій відмовився від проходження огляду.
При цьому водій ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом.
Крім іншого працівники поліції допустили ряд порушень чинного законодавства України, підзаконних актів, інструкцій, що робить відеозапис недопустимим як доказ, а саме: - у процесі включення портативного реєстратора поліцейський переконується у точності встановлених на пристрої дати та часу; - звертаючись до особи, поліцейський повинен вказати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, що у даному випадку не було зроблено; - не повідомили ОСОБА_1 причини зупинки транспортного засобу. 
Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху (далі – Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог 2.5. Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних правил утворюють склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена частиною першою статті 130 КУпАП та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція №1452).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).
Відповідно до пунктів 1-7 розділу ІІ Інструкції № 1452 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
При цьому поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 556334 вбачається, що о 09 год 52 хв 01 січня 2026 року, рухаючись в районі буд. № 26 по вул. Центральній в м. Нова Одеса, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає ситуації. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, тим самим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час спілквання з працівниками поліції визнав, що він керував транспортним засобом, їхав у бік м. Миколаєва. Чітко підтвердив, що вживав алкогольні напої. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що вбачає у нього ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова та поведінка, що не відповідає ситуації. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі водій тричі категорично відмовився. Від надання пояснень також відмовився.
Після цього працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
З огляду на досліджені докази та наведені норми права, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння.
Твердження апелянта про порушення працівниками поліції свого обов`язку щодо повідомлення причин зупинки транспортного засобу є неспроможним, оскільки факт його зупинки відеозаписом не підтверджується, відеозапис починається з моменту початку спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , який знаходиться на водійському сидінні автомобіля, та намагань працівників поліції достукатись до нього у зачинені двері автівки та вікно, та з запитання працівника поліції – як трапилось, що він стоїть на зустрічній смузі руху.
Натомість факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується його особистими поясненнями, що зафіксовано на 10:14:18 хвилині відеозапису, де ОСОБА_1 пояснив, що саме він керував транспортним засобом, їхав у бік м. Миколаєва.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції не представився, не назвав своєї посади, спеціального звання та не пред`явив службового посвідчення, є безпідставними та спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Посилання апелянта на некоректне відтворення відеореєстратором часу фіксування обставин події на висновки суду не впливає, оскільки некоректним є рік здійснення фіксації – 2025 замість 2026. При цьому нагрудною камерою працівника поліції чітко зафіксовано дату події – 2026 рік. Доводів того, що подія мала місце 01.01.2025 року апелянт не висловлював та відповідних доказів не надавав. Крім того, апелянт не зазначає як саме ця похибка відеореєстратора вплинула на наявність чи відсутність у водія ознак алкогольного сп`яніння та на факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Висловлений захисником ОСОБА_1 адвокатом Ярмушем В.В. довід про те, що фактично транспортним засобом керував ОСОБА_2 є голослівним та не підтверджується жодним доказом, про це не заявляв ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції. Отже, апеляційний суд розцінює цей довід як намагання ввести суд в оману задля уникнення відповідальності особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Довід апеляційної скарги про те, що водій ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом є неспроможним, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено що «від керування ТЗ відсторонений шляхом передачі тверезому водієві».
З огляду на досліджені докази та наведені норми права, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги про відсутність в діях водія ОСОБА_1 ознак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП – відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП відносяться до тих правопорушень, які за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечними як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.
З огляду на викладене вище апеляційний суд вважає, що обставини справи, встановлені на підставі наявних доказів, забезпечують такий рівень доказування, який не залишає розумних сумнівів у доведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто - порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, та як наслідок - наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на викладене, прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.
Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, судом дотримано стандарт доведення висунутого ОСОБА_3 обвинувачення у скоєнні передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. У цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. 
Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Ярмуша Віталія Вікторовича залишити без задоволення.
Постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду      Н.О. Тищук