Номер провадження: 22-ц/813/3211/26 
Справа № 523/9233/22
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
12.03.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Карташова О. Ю.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , 
на рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 05 травня 2025 року, ухвалене судом у складі судді Середи І. В., 
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
15 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування завданої злочином моральної шкоди у розмірі 75 000 грн та збитків за проведення експертного дослідження у розмірі 15 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 14 лютого 2019 року о 10:40 год. ОСОБА_2 , перебуваючи на узбіччі дороги в м. Одесі по вул. Чорноморського козацтва біля будинку №115, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, дістав належний йому пістолет марки «ПМ-РФ» калібру 9 мм Р.А. (який відповідно до висновку експерта №139-Б від 11.03.2019 року являється гладкоствольною, короткоствольною вогнепальною зброєю самозахисту) та здійснив із нього один постріл в бік ОСОБА_1 , влучивши останньому у праву руку та завдавши тілесне ушкодження у вигляді садна правої кисті, яке згідно висновку експерта №412 від 15.02.2019 та п.п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. 
За даним фактом 14.02.2019 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, позивача визнано потерпілим у кримінальному провадженні №12019161490000293.
Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.04.2022 вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2021 року змінено та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з призначенням випробування строком на 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, в іншій частині вирок залишено без змін.
Вчиненим злочином позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_2 . З моменту вчинення злочину до теперішнього часу ОСОБА_2 моральну шкоду не відшкодував.
Розмір відшкодування завданої позивачу шкоди визначений позивачем у сумі 75 000 грн, обґрунтованість якої підтверджується висновком судового експерта-психолога ОСОБА_3 №10/22 від 05.08.2022 року.
Вартість послуг за проведення вищевказаного дослідження склала 15 000 грн., що підтверджується актом здачі-приймання послуг від 05 серпня 2022 року.
З огляду на викладене, позивач просив суд стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 75 000 грн, завдану злочином, а також збитки за проведення експертного дослідження у розмірі 15 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Пересипський районний суд м. Одеси рішенням від 05 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
Суд першої інстанції ухвалюючи рішення зазначив, що з наданим позивачем висновком експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи суд не погоджується і не приймає до уваги. Так, із змісту висновку вбачається, що під час проведення дослідження експертом проводився аналіз заявленого позивачем розміру моральної шкоди 75 000 грн, який в свою чергу посилався на вагітність дружини і переживання за неї, поганий сон, відчуття тривоги, порушення нормального укладу життя. При цьому, вказував на звернення за медичною допомогою до психіатра, призначення йому лікування, необхідність грошей для відновлення психічного стану зі зверненням за консультаціями з психологом. Під час проведення дослідження ОСОБА_1 вказав, що ці гроші йому потрібні на реабілітацію йому та його дружині. Отже, визначений експертом можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) у сумі 75 000 грн ґрунтувався на заявленій позивачем сумі. Суд звернув увагу, що надаючи вказаний висновок позивач не подав до суду доказів, які б підтверджували обставини, на які він посилався під час проведення вказаного дослідження, які б надали суду змогу встановити ступінь вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, звернення до психіатра, отримання лікування. Однак, з огляду на сукупність встановлених обставин, позивачу були завдані моральні страждання (страждання у вигляді стресу, який він пережив в момент завдання йому тілесних ушкоджень та характеру самих ушкоджень (садно правої кисті), у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а тому необхідним є визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 30 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 05 травня 2025 року, закрити провадження у справі до розгляду кримінальної справи №523/4890/19 за нововиявленими обставинами або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції з урахуванням необхідності зупинення провадження до остаточного вирішення питання про кримінальну відповідальність.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не погоджується із рішенням суду першої інстанції, яким частково задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення з нього моральної шкоди в сумі 30 000 грн, вважає його передчасним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з наступних причин. Підставою для ухвалення рішення слугував вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2021 у справі №523/4890/19. 29 травня 2025 року відповідачем подано заяву про перегляд цього вироку за нововиявленими обставинами, яка ще не розглянута. Отже, цивільна справа не може бути розглянута до остаточного вирішення питання про кримінальну відповідальність, вирок не може вважатися остаточним доказом вини. У разі ж скасування вироку або ухвали у кримінальному провадженні, на підставі яких було ухвалено рішення у цивільній справі, таке рішення підлягає скасуванню. Рішення про компенсацію моральної шкоди ухвалене до завершення розгляду кримінального провадження за нововиявленими обставинами, що фактично позбавило відповідача можливості реалізувати повне право на захист, з урахуванням нових доказів, які можуть змінити оцінку подій.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.07.2025 року  ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу відповідності до положень ст. 360 ЦПК України. Відзиву від позивача не надходило.
ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження від 04.07.2025 року отримав 05.07.2025 року о 00:40:51 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою. 
ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження від 04.07.2025 року отримав 05.07.2025 року о 00:40:51 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою. 
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 75 000 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 х 30 = 90840 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України. 
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України. 
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. 
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що з наданим позивачем висновком судового експерта-психолога ОСОБА_3 №10/22 від 05.08.2022 за результатами проведення судово-психологічної експертизи суд не погодився і не прийняв його до уваги, адже визначений експертом можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) у сумі 75 000 грн ґрунтувався на заявленій позивачем сумі. Суд звернув увагу, що надаючи вказаний висновок позивач не подав до суду доказів, які б підтверджували обставини, на які він посилався під час проведення вказаного дослідження, які б надали суду змогу встановити ступінь вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, звернення до психіатра, отримання лікування. Однак, з огляду на сукупність встановлених обставин, суд наголосив, що позивачу були завдані моральні страждання (страждання у вигляді стресу, який він пережив в момент завдання йому тілесних ушкоджень та характеру самих ушкоджень (садно правої кисті), у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а тому необхідним є визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 30000 грн.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що згідно вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Вирішено питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження, речових доказів та процесуальних витрат, цивільний позов залишено без розгляду у зв`язку із заявленням потерпілою стороною клопотання про це та бажанням вирішити зазначене питання у цивільному порядку.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.04.2022 вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2021, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, змінено. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2021 року, з випробуванням строком на 1 (один) рік і покладено на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. В іншій частині вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2021 року залишено без змін.
Згідно постанови Верховного Суду від 20.03.2024 вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2021 та ухвалу Одеського апеляційного суду від 14.04.2022 залишено без змін, а касаційну скаргу захисника Тарасова Олексія Олексійовича без задоволення.
Вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що 14 лютого 2019 року о 10:40 год. ОСОБА_2 , перебуваючи на узбіччі дороги в м. Одесі по вул. Чорноморського козацтва біля будинку №115, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, дістав належний йому пістолет марки «ПМ-РФ» калібру 9 мм Р.А. (який відповідно до висновку експерта №139-Б від 11.03.2019 року являється гладкоствольною, короткоствольною вогнепальною зброєю самозахисту) та здійснив із нього один постріл в бік ОСОБА_1 , влучивши останньому у праву руку та завдавши тілесне ушкодження у вигляді садна правої кисті, яке згідно висновку експерта №412 від 15.02.2019 та п.п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Далі, ОСОБА_2 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, діючи умисно, з метою безперешкодного залишення місця злочину, здійснив із зазначеного пістолету ще один постріл у повітря та залишив місце вчинення кримінального правопорушення.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). 
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Статтею ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 
Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язковою умовою для можливості відшкодування моральної шкоди судом має бути доведення у належний процесуальний спосіб фактів настання такої шкоди, протиправності дій, що призвели до неї, а також наявності між цими фактами причинно-наслідкового зв`язку. 
Такі правові висновки зазначені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2021 року у справі №201/3997/18, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2019 року у справі №686/20079/18 (провадження №61-5360св19); постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №6-440цс16 . 
При розгляді справи суд з`ясовує: наявність самої моральної шкоди та її вплив на життя позивача, факт вчинення протиправних дій відповідачем та його вину, зв`язок між дією (бездіяльністю) відповідача та моральною шкодою, яку поніс позивач, обґрунтованість суми компенсації моральної шкоди. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджено. 
В обґрунтування моральної шкоди позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вчиненим відносно нього злочином йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_2 . Душевні страждання, пережиті позивачем полягають у: самому факті здійснення в нього пострілу ОСОБА_2 14.02.2019; тим, що після пострілу позивач протягом декількох днів відчував постійний фізичний біль та був вимушений отримувати лікування та відвідувати лікарів; тим, що постріл був вчинений у присутності його вагітної на той час дружини та свідків; зміною його звичного режиму життя – замість того, щоб працювати та заробляти гроші на життя позивач був вимушений відвідувати лікарів, судових експертів, органи поліції, суд. Крім того, ставлення ОСОБА_2 до скоєного злочину, який свою вину не визнавав, намагався уникнути реального покарання, зазначав, що нібито відшкодував моральну шкоду, завдавало позивачу додаткових душевних страждань.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу внаслідок вказаного злочину проти громадського порядку та моральності, вчиненого ОСОБА_2 , була завдана моральна шкода.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі №487/6970/20 (провадження №61-1132св22). 
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). 
Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку, що визначаючи розмір відшкодування суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. 
У постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2024 року в справі №676/1773/20 сформульовано правовий висновок про те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначає суд у рішенні, а не психолог у висновку. Висновок останнього може слугувати для судді орієнтиром у пізнанні глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин, які мають істотне значення, зокрема й можливого грошового еквівалента таких страждань. Проте розмір відповідного відшкодування незалежно від наявності висновку психолога суддя повинен встановити, враховуючи вимоги розумності та справедливості. 
Згідно висновку експерта №10/22 за результатами проведення судово-психологічної експертизи ФОП ОСОБА_3 , складеного 05.08.2022, у ОСОБА_1 є зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його, як особистості, та виникли внаслідок отриманих ним 14 лютого 2019 року пошкоджень від ОСОБА_2 . Ці зміни узагальнено можна позначити, як ознаки тривожного розладу з порушенням сну. ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що є предметом проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12019161490000293 за ч.4 ст.296 КК України з урахуванням визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України. ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода), можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) у сумі 75000 грн є обґрунтованим.
При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Thoma v. Luxembourg» (Тома проти Люксембургу), «Caloc v. France» (Калок проти Франції) та «Niedbala v. Poland» (Недбала проти Польщі) ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. 
Суд першої інстанції, врахувавши характер, тривалість, обсяг та глибину душевних страждань позивача, погіршення загального психоемоційного стану, неможливістю відновлення попереднього стану, дійшов правильного висновку, що позивачу були завдані моральні страждання (страждання у вигляді стресу, який він пережив в момент завдання йому тілесних ушкоджень та характеру самих ушкоджень (садно правої кисті), у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При цьому, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції належним чином врахував і те, що грошова сума компенсації моральної шкоди, вказана у висновку експерта №10/22 за результатами проведення судово-психологічної експертизи ФОП ОСОБА_3 , складеного 05.08.2022,є лише ймовірною, та при її визначенні врахував характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, а також те, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, та інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. 
Переглядаючи судове рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Колегія суддів наголошує, що апеляційна скарга не містить доводів щодо розміру стягнутої моральної шкоди.
Як вбачається із матеріалів справи, стороною відповідача до суду першої інстанції не подано відзиву на позовну заяву, пред`явлену ОСОБА_1 , тобто заперечень проти позову, а також доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються такі заперечення відповідача. Не містить таких заперечень і апеляційна скарга ОСОБА_2 .
Єдиним аргументом для скасування рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 05 травня 2025 року скаржник зазначає факт подання ним 29.05.2025 до суду заяви про перегляд вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2021 у справі №523/4890/19.
Як вбачається із інформації, наявної на офіційному веб-порталі судової влади України, 30.05.2025 до Пересипського районного суду м. Одеси надійшла заява засудженого ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, якій присвоєно номер провадження №1-о/523/3/25.
Згідно ухвали Пересипського районного суду м. Одеси від 02.06.2025, яка наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень, у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою адвоката Дударенка Сергія Віталійовича в інтересах ОСОБА_2 про перегляд вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2021 відмовлено, заяву адвоката Дударенка Сергія Віталійовича в інтересах ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2021 повернуто, роз`яснено право звернення до прокурора з відповідною заявою.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.09.2025 апеляційну скаргу захисника Дударенка Сергія Віталійовича в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 02.06.2025 про відмову у відкритті провадження за заявою адвоката Дударенка Сергія Віталійовича про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2021 відносно ОСОБА_2 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою заяву захисника Дударенка Сергія Віталійовича про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2021 відносно ОСОБА_2 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України повернуто захиснику Дударенку Сергію Віталійовичу.
Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, дата набрання законної сили ухвали Одеського апеляційного суду від 24.09.2025 – «24.09.2025», а згідно даних офіційного веб-порталу судової влади України ухвала суду в касаційному порядку не оскаржувалась.
Тобто, заява про перегляд вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2021 за нововиявленими обставинами, подана засудженим ОСОБА_2 у травні 2025 року, як єдина підстава, на яку посилається скаржник, як на передчасність та необґрунтованість рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 05 травня 2025 року, розглянута в установленому процесуальним законом порядку. По кримінальному провадженню №12019161490000293 за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, є остаточне судове рішення, тобто вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2021, який набрав законної сили та в силу приписів ст. 533 КПК України обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України. Окрім того, в силу вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вказаний вирок є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій ОСОБА_2 в питанні, чи мали місце його дії та чи вчинені вони ним.
Вимога скаржника про закриття провадження у справі до розгляду кримінальної справи №523/9233/22 не ґрунтується на вимогах процесуального закону, жодних підстав для закриття провадження у справі, що є предметом апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.
Вимога скаржника про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції не відповідає положенням ЦПК України, оскільки статтею 374 ЦПК України не передбачено повноваження суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги направляти справу до суду першої інстанції на новий розгляд, крім підстав визначених ст. 378 ЦПК України (порушення правил підсудності). Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем не зазначалось про непідсудність справи Пересипському районному суду м. Одеси.

Щодо суті апеляційної скарги 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
За встановлених обставин, враховуючи межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (рішення позивачем не оскаржено), колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не дають колегії суддів підстав для його скасування, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 1190, 88 грн згідно квитанції АТ «ПУМБ» №250855185 від 19.06.2025 покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів, 

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 05 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 12 березня 2026 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко 

О.Ю. Карташов