ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/2078/25 Суддя (судді) першої інстанції: Олена ЛУКАШОВА
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року м. Київ
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Кузьменка В.В.,
суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області про визнання протиправним та нечинним рішення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2025 року,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, в якому просив:
- визнати протиправним та нечинним рішення Виконавчого комітету Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 29 серпня 2024 року № 119 "Про погодження річного плану".
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Доводи апелянта аналогічні, викладеним у позовній заяві та обґрунтовані, зокрема тим, що спірне рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позаяк річний план розрахований та складений з порушенням норм чинного законодавства та процедури його прийняття. Наголошено, що оскаржуване рішення є нормативно-правовим актом, що не враховано судом першої інстанції, який не надав належної оцінки доводам позивача в межах даного спору.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, комунальне підприємство "Господар" листом від 05.08.2024 №336 звернулося до Виконавчого комітету Варвинської селищної ради про погодження річного плану надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на 12 місяців з 01.01.2025.
Розпорядженням від 14.08.2024 № 149, визначено скликати позачергове засідання виконавчого комітету Варвинської селищної ради 29.08.2024 о 10-00 та внести на розгляд виконавчого комітету Варвинської селищної ради, зокрема, питання про погодження річного плану.
Відповідно до Протоколу № 12 засідання виконавчого комітету Варвинської селищної ради 29.08.2024 на розгляд комітету було винесено, окрім іншого, питання №1 "Про погодження річного плану", по якому виконавчий комітет одноголосно вирішив погодити річний план КП "Господар".
Рішенням Виконавчого комітету Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 29.08.2024 № 119 погоджено Річний план надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення Комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області на 12 місяців з 01 січня 2025 року.
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив, зокрема з того, що відповідачем доведена правомірність оскаржуваного рішення, відповідно відсутні підстави для визнання незаконними та нечинними рішення Виконавчого комітету Варвинської селищної ради від 29.08.2024 № 119 "Про погодження річного плану", отже відсутні підстави для задоволення позову.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (Закон № 280/97-ВР) визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Згідно з підпунктом 2 пункту "а" статті 28 Закону № 280/97-ВР в галузі бюджету, фінансів і цін до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать (а) до власних (самоврядних) повноважень встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію (у тому числі її виробництво, транспортування та постачання), тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, на інші комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), побутові, транспортні та інші послуги.
Відповідно до підпункту 5 пункту "а" статті 30 Закону № 280/97-ВР в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: забезпечення соціально-культурних закладів, які належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, а також населення паливом, електроенергією, газом та іншими енергоносіями; вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод; здійснення контролю за якістю питної води.
За приписами пункту 2 частина 3 статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі - Закон № 2189-VІІІ) до повноважень органів місцевого самоврядування належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12 вересня 2018 року № 239 затверджено Порядок розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих для їх встановлення (далі Порядок № 239).
Цей Порядок, серед іншого, визначає процедуру розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів централізованого водопостачання та водовідведення (ліцензована діяльність) і в установленому законодавством порядку отримали відповідні ліцензії Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, та суб`єктами господарювання незалежно від форм власності, що надають (або мають намір надавати) комунальні послуги, визначені статтею 5 Закону України Про житлово-комунальні послуги (крім послуг із постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії), для подальшого встановлення тарифів відповідно до повноважень, наданих Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про теплопостачання", "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", "Про житлово-комунальні послуги".
Згідно з пунктом 5 розділу І Порядку № 239 розрахунки тарифів здійснюються суб`єктами господарювання відповідно до вимог Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869, та Порядку формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2006 №1010.
За приписами підпункту 4 пункту 7 розділу IІ Порядку №239 у разі встановлення тарифів у сфері централізованого водопостачання та централізованого водовідведення заявником окрім іншого надається: річний план надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (примірну форму наведено у додатку 28).
Механізм формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для суб`єктів природних монополій, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення визначає Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 (далі Порядок №869).
Порядок застосовується під час установлення органами місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи) тарифів на централізоване водопостачання та/або централізоване водовідведення для суб`єктів природних монополій, зазначених у пункті 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку зазначених тарифів (пункти 1 та 2 Порядку №869).
Формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення здійснюється з урахуванням витрат за кожним видом ліцензованої діяльності, облік яких ведеться ліцензіатом окремо (пункт 4 Порядку №869).
Пунктом 9 Порядку №869 визначено, що формування тарифів на централізоване водопостачання та/або централізоване водовідведення здійснюється ліцензіатами відповідно до річних планів господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних та галузевих нормативів витрат ресурсів, у тому числі галузевих технологічних нормативів використання питної води на підприємствах водопровідно-каналізаційного господарства з урахуванням основних особливостей технологічних процесів відповідного виробництва, техніко-економічних розрахунків, кошторисів з урахуванням ставок податків, зборів, обов`язкових платежів, цін на матеріальні ресурси та послуги у планованому періоді.
Ціни/тарифи на матеріальні ресурси та послуги з підкачування води іншими суб`єктами господарювання можуть бути прийняті під час розрахунку тарифів з урахуванням прогнозу індексів цін виробників промислової продукції на планований період.
Згідно з пп.1, пп. 9 п.3 Порядку №869 базовий період - календарний рік, який передує планованому періоду; планований період - період тривалістю 12 місяців, на який розраховуються та встановлюються тарифи (з 1 січня до 31 грудня, а для ліцензіатів, що вперше встановлюють тарифи, - інший період, узгоджений з уповноваженими органами, тривалістю 12 місяців).
На підставі пункту 11 Порядку №869 розрахунки тарифів на централізоване водопостачання та/або централізоване водовідведення проводяться шляхом ділення суми річних планованих витрат повної собівартості та річного планованого прибутку на планований річний обсяг централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, визначений річними планами згідно з пунктом 10 цього Порядку.
З огляду на це суд вважає за необхідне окремо зазначити, що визначена річними планами величина планового річного обсягу централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення є тією розрахунковою величиною, що при розрахунку тарифу використовується як дільник (число, на яке ділять) для сум річних планованих витрат повної собівартості та річного планованого прибутку, що є діленим (число, яке ділять).
Отже визначені річними планами числові значення планового річного обсягу централізованого водопостачання та водовідведення є таким, що суттєво впливає на розрахунок розміру тарифу, що є часткою (результат ділення) при розрахунку.
У статті 4 КАС України визначено терміни "нормативно-правовий акт" та "індивідуальний акт":
нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;
індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Офіційне тлумачення положенням частин першої, десятої статті 59 Закону №280/97-ВР дано у Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009.
Ухвалюючи рішення від 19.04.2009 у справі № 1-9/2009 про скасування актів органів місцевого самоврядування Конституційний Суд України, серед іншого, дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.
Отже, до нормативно-правових актів відносяться прийняті уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовуються неодноразово.
Так, предметом спору є рішення Виконавчого комітету Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 29 серпня 2024 року № 119 "Про погодження річного плану", яким відповідач погодив Комунальному підприємству "Господар" Річний план надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення Комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області на 12 місяців з 01.01.2025 року, зокрема, обсяги підйому води (рядок 1), обсяг реалізації послуг централізованого водопостачання (рядок 8), обсяг пропуску стічних вод через очисні споруди (рядок 9) та обсяг реалізації послуг з централізованого водовідведення (рядок 10).
В контексті викладеного вище, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що рішення Виконавчого комітету Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 29 серпня 2024 року № 119 "Про погодження річного плану" не є нормативно-правовим актом, оскільки не відповідає ознакам нормативно-правового акту.
Так, оскаржуване рішення, хоча і погоджує числові значення планового річного обсягу централізованого водопостачання та водовідведення, що суттєво впливають на розрахунок розміру тарифу, але стосується конкретного суб`єкта господарювання - Комунального підприємства "Господар", тому не встановлює та не змінює норми права.
Натомість, вказане у жодному разі не свідчить про зміну правил, порядку, повноважень і обов`язку органу місцевого самоврядування ухвалювати рішення, зокрема, з питання погодження річного плану, з дотриманням вимог законодавства.
Як слідує з приписів п.10 Порядку №869 річні плани господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення складаються окремо за видами такої діяльності (водопостачання, водовідведення) на підставі фактичних за останні п`ять років та прогнозованих обсягів централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення з урахуванням укладених із споживачами договорів та інших техніко-економічних факторів, зокрема:
зміни обсягів централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення в результаті економічного розвитку населеного пункту;
здійснення заходів щодо зменшення обсягу витрат на технологічні потреби у питній воді та її втрат у процесі виробництва і транспортування, оснащення приладами обліку використання водних ресурсів, виробництва та реалізації питної води, підвищення вимог щодо якості послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення;
удосконалення технологічних процесів підйому та/або подачі води, транспортування і очищення води і стічних вод у результаті автоматизації та механізації виробництва, заміни мереж і обладнання, застосування енергозберігаючих технологій;
підвищення рівня організації виробництва та поліпшення умов праці у зв`язку з удосконаленням операційно-виробничого планування, систем управління, поліпшенням матеріально-технічного забезпечення господарської діяльності та вимог щодо економії паливно-енергетичних ресурсів.
Загальний обсяг втрат та витрат питної води, що враховується під час складання річного плану, не повинен перевищувати нормативних показників, установлених законодавством.
Річні плани господарської діяльності з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення погоджуються уповноваженим органом в установленому законодавством порядку.
У судовому засіданні представником третьої особи були надані пояснення, що при розрахунку показників річного плану були взяті фактичні обсяги централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення за показниками лічильників за останні 5 років, без даних за 2024 рік, оскільки в серпні 2024 такі показники не сформовані, прогнозованих обсягів централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, які були розраховані виходячи з укладених із споживачами договорів та інших техніко-економічних факторів.
Пунктом 2 Наказу Міністерства екології та природних ресурсів України 23.03.2016 № 110 "Про затвердження Порядок внесення відомостей про об`єм видобутих підземних вод водокористувачами до автоматизованої системи обліку видобутих підземних вод" (набрання чинності 26.04.2016) встановлено, що водокористувачі, які отримали спеціальний дозвіл на користування надрами та/або дозвіл на спеціальне водокористування до набрання чинності цим наказом, повинні здійснити підключення до автоматизованої системи обліку видобутих підземних вод у тримісячний строк з дня набрання чинності цим наказом.
КП "Господар" має дозвіл на спеціальне водокористування від 24.01.2024 № 4/ЧГ/49д-24, отже зобов`язано здійснити підключення до автоматизованої системи обліку видобутих підземних вод.
Щодо підключення КП "Господар" до автоматизованої системи обліку видобутку підземних вод, то листом від 31.03.2025 №2488/05-1/2-25 Державна служба геології та надр України повідомила, що станом на 31.03.2025 вказана система не створена.
Отже, доводи позивача, що обсяги підйому вод розраховуються за даними автоматизованої системи обліку видобутку підземних вод правомірно відхилено судом першої інстанції.
В апеляційній скарзі позивач вказав, що відповідач не пояснив розбіжність між обсягом пропуску стічних вод - (118,09 тис. куб.м - рядок 9) та обсягом реалізації послуг з централізованого водовідведення (70,47 тис. куб.м - рядок 10) і ця різниця нічим не підтверджена.
Суд першої інстанції вказав, що показники річного плану розраховуються у залежності від фактичних обсягів централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення за показниками лічильників за останні 5 років, прогнозованих обсягів централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, які були розраховані виходячи з укладених із споживачами договорів та інших техніко-економічних факторів. 
Таким чином, твердження позивача, що показники річного плану, зокрема обсяги реалізації послуг з централізованого водовідведення та централізованого водопостачання необхідно розраховувати, як середньоарифметичне значення фактичних обсягів централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення за показниками лічильників за останні 5 років без врахування інших показників передбачений пунктом 10 Порядку №869 є безпідставними.
Так, рядок 9 Річного плану на плановий період 2025 року розраховано на підставі фактичних даних показників лічильників КП "Господар" за попередній період, якими здійснюється облік обсягу стічних вод, що утворилися внаслідок господарсько-побутової та виробничої діяльності та внаслідок атмосферних опадів. При цьому, обсяг реалізації послуг з централізованого водовідведення (рядок 10 Річного плану) не може дорівнювати величині, визначеній у рядку 9, оскільки така величина запланована на підставі обсягів спожитих послуг водовідведення споживачами, за які КП "Господар" виставляються відповідні рахунки на підставі договірних відносин, з урахуванням показників їх лічильників води або споживання за встановленою нормою.
Відтак, суд дійшов вірного висновку, що вищенаведені величини не є тотожними та не повинні дорівнювати одна одній, оскільки чинне законодавство не містить відповідних норм.
Вказане питання щодо розбіжності між обсягом пропуску стічних вод та обсягом реалізації послуг з централізованого водовідведення також було зазначене у зауваженнях від 28.08.2024, які позивач надіслав до Варвинської селищної ради.
Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 13.02.2018, 03.04.2018, 12.04.2018, 21.06.2018, 14.08.2018, 17.10.2019, 12.08.2020, 30.03.2021, 27.09.2021, 22.09.2022, (справи №№ 361/7567/15-а, 569/16681/16-а, 826/8803/15, 274/1717/17, 820/5134/17, 826/521/16, 826/9181/16, 400/1825/20, 380/8727/20, 380/12913/21, відповідно) дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.
Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Колегія суддів погоджується з тим, що в межах спірних правовідносин відповідач використав надане йому законом право на прийняття рішення за наслідками розгляду наданого КП "Господар" річного плану, а судами не встановлено невідповідності рішення виконавчого комітету чинному законодавству.
Так, завдання, покладені на виконавчий комітет Варвинської селищної ради, зокрема щодо прийняття рішень за наслідками розгляду питання про погодження річного плану є їх компетенцією (дискреційними повноваженнями), тобто втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому незгода позивача з прийнятим рішенням у зв`язку з тим, що йому не були надані пояснення та або незгода з тими поясненнями, що він отримав, щодо розбіжності між обсяг пропуску стічних вод - (118,09 тис. куб.м - рядок 9) та обсяг реалізації послуг з централізованого водовідведення (70,47 тис. куб.м -рядок 10), які були обговорені під час засідання виконавчого комітету, не враховуються судом.
В частині аргументів апелянта відсутність пояснювальної записки до проєкту рішення "Про погодження річного плану", як це передбачено пунктом 4.2.10 Регламенту виконавчого комітету Варвинської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Варвинської селищної ради від 11.02.2021 № 12, то за приписами п. 4.2.10 Регламенту у разі потреби автор проєкту рішення готує пояснювальну записку до проєкту рішення, яка повинна містити необхідні обґрунтування і прогнози реалізації рішення. До пояснювальної записки можуть додаватися необхідні розрахунки, інформаційно-довідкові матеріали. Загальний обсяг пояснювальної записки, як правило, не повинен перевищувати одного аркуша. Подання пояснювальної записки до проектів нормативних та регуляторних актів є обов`язковим.
Поряд з цим, з огляду на те, що оскаржуване рішення не є нормативним актом, та не поширює свою дію на невизначене коло осіб, подання пояснювальної записки є необов`язковим. 
Відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою КМУ від 02.09.2015 №667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який реалізує державну політику, в тому числі у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін: здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надає у випадках, передбачених законодавством, висновки щодо економічного обґрунтування витрат під час формування цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів); надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.
Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ "Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану" від 13.03.2022 року №303 (далі Постанова №303) припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні".
Згідно з пунктом 4-1 Постанови №303 (в редакції Постанов № 261 від 08.03.2024) протягом періоду воєнного стану за наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, позапланові заходи державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, захисту прав споживачів та метрологічного нагляду у сфері надання житлово-комунальних послуг здійснюються за рішенням Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.
Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 6 Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" підставою для здійснення позапланових заходів є: звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. 
Суд першої інстанції слушно зауважив, що позивач не позбавлений права оскаржити до суду рішення органу місцевого самоврядування про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, або звернутись до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів із зверненням щодо перевірки дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, захисту прав споживачів та метрологічного нагляду у сфері надання житлово-комунальних послуг.
В частині доводів апелянта стосовно порушення процедури прийняття рішення Виконавчого комітету Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 29 серпня 2024 року № 119 "Про погодження річного плану", колегія суддів зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція щодо значимості процедурних порушень викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.
В контексті викладеного, колегія суддів зазначає, що апелянтом не аргументовано та не наведено фактів допущення дійсно істотних порушень, які б могли бути достатньою правовою підставою для визнання протиправним та нечинним оскаржуваного рішення Виконавчого комітету Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 29 серпня 2024 року № 119 "Про погодження річного плану".
За наведених обставин справи та правового регулювання спірних правовідносин, суд першої інстанції при розгляді даного спору обґрунтовано вказав, що в задоволенні позову слід відмовити.
Апеляційна скарга не містить суттєво інших обґрунтувань, ніж ті, які були зазначені у позовній заяві, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.
Надаючи оцінку кожному окремому доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області про визнання протиправним та нечинним рішення - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко 
Судді: Я. М. Василенко
О. М. Ганечко