ЄУН: 336/8103/25
Провадження №: 2/336/422/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2026 року     м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю: секретаря судового засідання Нєдєльчевої О.В., представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Іваниці О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом 
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зміну розміру аліментних зобов`язань, відкликання виконавчих листів,
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла вказана позовна заява.
В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначає, що 30.08.2003 між Позивачем ОСОБА_2 та Відповідачем ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 415.
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 15.11.2007 р. Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції.
25 лютого 2020 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.02.2020і до повноліття дитини.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2020 шлюб між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_1 розірвано. Рішення набрало законної сили 07.08.2020.
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 30.04.2021, виданим Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб, про що було зроблено актовий запис № 110, та після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_6 ».
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2021 у справі № 334/301/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей.
Позивач ОСОБА_2 та Відповідач ОСОБА_3 не перебували у шлюбі між собою.
Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 31.08.2021, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) батьками ОСОБА_9 є ОСОБА_2 та ОСОБА_10 .
На підставі виконавчого листа № 334/301/20, виданого 23.07.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя, 22.09.2021 постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Глазуновою А.Ю. було відкрито виконавче провадження № 66884203 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей.
На підставі судового наказу № 336/925/20, виданого 28.09.2020 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, 07.10.2021 постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Глазуновою А.Ю. було відкрито виконавче провадження № 67026015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.02.2020 р. і до повноліття дитини.
Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 14.12.2022 р., виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) батьками ОСОБА_11 є ОСОБА_2 та ОСОБА_10 .
З часу стягнення аліментів на користь Відповідачів, у Позивача змінився сімейний стан, як вже зазначалося вище, наприкінці квітня 2021 р. Позивач створив нову сім`ю. У цьому шлюбі вже є двоє неповнолітніх дітей: 2021 та 2022 років народження, дружина Позивача на теперішній час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дітьми.
Крім того, на теперішній час у Позивача суттєво погіршився матеріальний стан, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору.
Окрім цього, згідно з Довідкою про заборгованість зі сплати аліментів від 20.06.2025 р. за виконавчим листом № 334/301/20 від 23.07.2021, який виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), сума заборгованості становить 178 996,27 грн.
Згідно з Довідкою про заборгованість зі сплати аліментів від 20.06.2025 за судовим наказом № 334/925/20 від 28.09.2020, який виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), сума заборгованості становить 178 675,93 грн.
На підставі наведеного, посилаючись на ст. 180, 182, 192 ч. 1 Сімейного кодексу України, позивач просить суд:
- зменшити розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , на утримання двох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей;
- виконавчий лист № 334/301/20, виданий 23.07.2021 на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя, виконавче провадження № 66884203 – відкликати;
- зменшити розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини;
- судовий наказ № 336/925/20, виданий 28.09.2020, виконавче провадження № 67026015 – відкликати.
Ухвалою суду від 30.12.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін, судове засідання призначено на 21.01.2026.
19.01.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Іваниці О.О. надійшов відзив на позовну заяву, яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 у відзиві зазначено, що за підрахунками ОСОБА_1 заборгованість ОСОБА_2 по аліментам складає 193 186 грн. З метою вставлення точної суми заборгованості по аліментам представник відповідач направлено до відділу ДВС адвокатський запит, після надання відповіді відділом ДВС, його буде долучено до матеріалів справи № 336/8103/25. ОСОБА_1 звертає увагу суду, що їх спільному з позивачем сину ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_5 виповнилося 18 (вісімнадцять) років, отже, змінювати чи зменшувати розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_14 не є доречним. Після досягнення повноліття сина ОСОБА_14 , аліменти з позивача не підлягають стягненню. Проте у позивача наявна заборгованість на утримання сина, яка також повинна бути ним сплачена в обов`язковому порядку, що прямо передбачено нормами Сімейного кодексу України та законодавства з організації примусового виконання рішень. ОСОБА_1 єдину мету подання позову вбачає в намаганні ОСОБА_2 відкликати судовий наказ № 336/925/20, виданий 28.09.2022 року, за яким відкрито виконавче провадження № 67026015 та наявна суттєва заборгованість та, як наслідок, не сплачувати заборгованість по ньому та погіршити матеріальний стан сина ОСОБА_14 та умисного ухилення від обов`язку його утримання. Крім цього, ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 не надано до суду доказів погіршення матеріального стану, Позивачем не додано документів щодо відсутності доходів у 2025 році.
21.01.2026 судове засідання відкладено задля забезпечення Позивачу права надати відповідь на відзив.
14.02.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення доказів, до якого розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом 336/925/20 від 28.09.2020, який виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу).
23.02.2026 до суду від представника позивача – адвоката Брагіної Т.В. надійшла відповідь на відзив. У відзиві підтверджується, що син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 досяг повноліття. Позивач розуміє свій обов`язок сплачувати заборгованість за аліментами та не має наміру від нього ухилятися. Заборгованість буде сплачена незалежно від досягнення дитиною повноліття. Оскільки після подачі позову ОСОБА_4 виповнилося 18 років, стягнення коштів на його утримання вже не відбувається, «то участь в якості Відповідача ОСОБА_1 у даному процесі вже не потрібна». Представник позивача наголошує, що на теперішній час у Позивача змінився не тільки матеріальний стан, але й сімейний: позивач у квітні 2021 року уклав шлюб із ОСОБА_5 (після укладення шлюбу прізвище дружини – ОСОБА_6 ), від шлюбу народилися діти 2021 та 2022 р.н. На підставі наведеного просить відхилити заперечення Відповідача та задовольнити вимоги у повному обсязі.
В судове засідання сторона позивача та відповідач ОСОБА_3 , представник третьої особи не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.
У заяві від 20.01.2026 представник позивача просить розглядати справу у відсутності сторони позивача.
Відповідач ОСОБА_3 повідомлялася про розгляд справи як за зареєстрованим місцем проживання, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Правом надання відзиву не скористалася.
Зазначена у позові третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на час розгляду справи змінив своє найменування на Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що враховано судом по тексту рішення.
Представник відповідача ОСОБА_15 – адвокат Іваниця О.О. заперечувала проти позову з підстав, викладених у відзиві. Зазначала, що з урахуванням позиції представника позивача, що викладена у відповіді на відзив, провадження у справі щодо позовної вимоги до ОСОБА_15 про зменшення аліментів слід закрити через відсутність предмету позову, у задоволенні вимоги про відкликання виконавчого листа – відмовити. Також звертала увагу суду на те, що позивач не надав відомості про доходи за 2025 рік, а за інформацією, якою володіє відповідачка, ОСОБА_2 наразі проходить військову службу та має постійний дохід.
На підставі абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України ухвалення та проголошення рішення відкладено на 21.04.2026.
Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_15 , дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
30.08.2003 між Позивачем ОСОБА_2 та Відповідачем ОСОБА_1 укладено шлюб. Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
25 лютого 2020 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя був виданий судовий наказ № 336/925/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.02.2020 і до повноліття дитини.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2020 у у справі № 336/924/20 шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 розірвано. Рішення набрало законної сили 07.08.2020.
Вказані обставини підтверджені долученими до позову копіями: рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2020 у справі № 336/924/20, свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 15.11.2007; судового наказу від 25.02.2020 № 336/925/20; постанови про відкриття виконавчого провадження № 670260125 від 07.10.2021, та не заперечується відповідачкою ОСОБА_1 .
Позивач має суттєву заборгованість зі сплати аліментів перед ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості. 
Суд зауважує, що надані позивачем та представником відповідача розрахунки, які виконані державним виконавцем, містять різний розмір заборгованості, проте встановлення точного розміру заборгованості зі сплати аліментів не відноситься до тих обставин, які мають істотне значення для вирішення справи. 
На день розгляду справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття.
Окрім цього, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2021 у справі № 334/301/20 ОСОБА_2 визнано батьком громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та громадянки України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; внесені відповідні зміни в актових записах про народження дітей; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей (а.с. 28-36).
На виконання вказаного постановою від 22.09.2021 відкрито виконавче провадження № 66884203 (а.с. 37-38).
Позивач має суттєву заборгованість зі сплати аліментів перед ОСОБА_3 , що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості (а.с. 22-25).
Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 не перебували у шлюбі між собою.
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 30.04.2021, виданим Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб, про що було зроблено актовий запис № 110, та після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_6 » (а.с. 12).
Від цього шлюбу ОСОБА_2 має двох малолітніх дітей – ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 15- 16).
Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору позивач мав такий щорічний дохід (а.с. 39-46):
- у 2017 році – 857 251,00 гривень;
- у 2018 році – 893 112,00 гривень;
- у 2019 році – 1 153 472,23 гривень, з них 172 342,28 грн від продажу рухомого майна;
- у 2020 році – 248,44 гривень;
- у 2021 році – 75 547,50 гривень;
- у 2022 році – 57 384,04 гривень;
- у 2023 році– 100 349,58 гривень;
- у 2024 році – 139 208,57 гривень.
Відомостей про розмір доходу за перший квартал 2025 року позивач, звертаючись до суду у серпні 2025 року, не надав. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів.
Частиною 1 ст. 18 Сімейного кодексу України встановлено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.
Частиною 2 ст. 18 СК України визначені конкретні способи захисту, які застосовує суд.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх заміняють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 такий висновок. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів.
До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2020 року по справі № 539/3532/18.
Як наголосив Верховний Суд у постанові 16 вересня 2020 р. у справі № 565/2017/19, зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.
ОСОБА_2 , звертаючись з позовом до суду, вказав як підстави позовних вимог погіршення матеріального стану та зміну сімейного стану – укладення шлюбу у квітні 2021 року та народження двох дітей від цього шлюбу.
Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині зменшення розміру аліментів на утримання дітей, суд зазначає, що з часу ухвалення заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2021 у справі № 334/301/20, щорічний дохід ОСОБА_2 не тільки не зменшився, але й зазнав зростання: від 248,44 грн. у 2020 році та 75 547,50 грн. у 2021 році – до 139 208,57 гривень у 2024.
Окрім цього, суд враховує, що натепер у ОСОБА_2 відсутній обов`язок по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_16 , який досяг повноліття.
Отже, доводи позивача про погіршення матеріального стану не знайшли свого підтвердження, а укладення шлюбу з іншою жінкою, від якого народилося двоє дітей, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів іншим дітям, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Позовні вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відкликання виконавчих документів задоволенню не підлягають, оскільки такий спосіб захисту не передбачений ні Цивільним кодексом України, ні ч. 2 ст. 18 СК України. Крім того, відкликання виконавчого листа з виконання судом нормами чинного Цивільного процесуального кодексу України не передбачено.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові , про що неодноразово зазначала Великої Палати Верховного Суду, зокрема у п. 52 постанови від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, п. 99 постанови від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19.
Що стосується позовної вимоги до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_4 .
Як зазначалося вище, на час розгляду справи ОСОБА_4 досяг повноліття.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
У постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 Об`єднана палата КЦС ВС, урахувавши висновки, сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, за змістом яких прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання, відступила від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої та Другої судових палат КЦС ВС, конкретизувавши його таким чином, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань.
Оскільки обов`язок зі сплати аліментів припиняється з досягненням дитини повноліття, що випливає із змісту ст. 180 СК України, а зменшення розміру аліментів має застосовуватися не з моменту подачі позову, а після набрання рішенням законної сили (у разі ухвалення судом такого рішення), й на день розгляду справи ОСОБА_4 досяг повноліття, також враховуючи позицію представника позивача, що викладена у відповіді на відзив: «участь в якості Відповідача ОСОБА_1 у даному процесі вже не потрібна», суд уважає за необхідне провадження у справі в частині позовної вимоги до ОСОБА_15 про зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_4 закрити. 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України при під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 заявив по дві позовні вимоги до двох відповідачів, тобто всього чотири позовні вимоги. Проте ОСОБА_2 сплатив судовий збір лише за одну позовну вимогу, що залишилося поза увагою суду при відкритті провадження.
Враховуючи, що за трьома позовними вимогами ОСОБА_2 за наслідком розгляду справи відмовлено, а щодо однієї позовної вимоги закрито провадження у справі, суд уважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір ще за дві позовні вимоги.
Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та відкликання виконавчого листа – відмовити.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відкликання виконавчого листа – відмовити.
Провадження за позовною вимогою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Стягнути ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 2422,40 гривень.
Відомості про учасників справи:
Позивач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_7 .
Третя особа – Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, Майдан Профспілок, будинок 5, каб. 108; ЄДРПОУ 44993352.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя       Є.С. Боєв

21.04.26