Справа № 487/1596/26 
Провадження № 2-а/487/31/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва, у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., позивача – ОСОБА_1 , представника позивача – Зеленської А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2026 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана її представником Зеленською А.П., в системі «Електронний суд» до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 32 від 27.01.2026 за ст. 152 КУпАП.
В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 27.01.2026 головою адміністративної комісії відділу санітарної інспекції управління комунального господарства та благоустрою Заводського району Миколаївської міської ради Чепіжко С.В. було складено постанову про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 за те, що вона складує на прилеглій території за адресою: вул. І.Бедзая, буд. 117, різноманітне сміття без відповідного дозволу, чим порушила правила п. 12.2.9 Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві. Вказану постанову ОСОБА_1 в день винесення не отримувала, а 10.02.2026 звернулась за безоплатною правничою допомогою. Доручення адвокату було видано лише 17.02.2026, тому вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин і просить його поновити. Щодо суті правопорушення зазначає, що позивач не складала сміття у дворі будинку та прилеглій території. Відповідач підійшов до розгляду справи формально, не забезпечивши з`ясування обставин справи, а складання матеріалів у справі про адміністративне правопорушення відбувалось без участі позивача у дворі приватного будинку.
Ухвалою суду від 04 березня 2026 року вказана позовна заява залишена без руху.
19 березня 2026 року надійшла заява про усунення недоліків, в якій представник позивача зазначає, що оскаржувану постанову позивач отримала поштовим відправленням та через те, що є особою похилого віку, юридичну необізнаність та нездатність самостійно підготувати процесуальні документи та реалізувати своє право на захист у стислі строки, позивач звернулась до безоплатної правової допомоги.
23 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребувано докази у відповідача.
01 квітня 2026 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача зазначає, що копію постанови позивачу надіслали поштовим зв`язком 28.01.2026, що підтверджується реєстром відправленої кореспонденції за січень 2026 року. Вважає, що позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду, підстави для поновлення строк відсутні. Щодо правомірності постанови зазначає, що вона винесена уповноваженою особою, у межах компетенції, з дотриманням вимогу КУпАП. Факт вчинення правопорушення підтверджується матеріалами справи та фотофіксацією. З наведених підстав, представник відповідача просить відмовити у поновлення строку на оскарження постанови та відмовити у задоволенні позову. 
09 квітня 2026 року надійшло клопотання представника позивача по долучення доказів, в якому вона зазначає, що на потовому конверті, у якому надійшла оскаржувана постанова, відтиск штемпелю пошти 31.02.2026.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовну заяву, пояснила, що племінник продав частину її житла, де вона жила, тому їй ніде зберігати свої особисті речі. Нові власники вигнали з дому, тому у дворі вона зберігає свій одяг, який носить.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовну заяву і пояснила, що позивач не складала сміття на прибудинковій території. На території приватного домоволодіння вона зберігає свої особисті речі біля свого помешкання, оскільки не має помешкання, де їх зберігати. Відповідач не надав доказів зберігання позивачкою сміття на прибудинковій території. Оскаржувану постанову склали без участі позивачки, вона отримала її поштою.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причину не повідомив.Про дату та час розгляду справи відповідач повідомлений належним чином та його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи (ст. 268 КАС України).
Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 
Судом встановлено, що 27 січня 2026 р. адміністративною комісією адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради винесено постанову № 32, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн.
Згідно даної постанови правопорушення полягає в тому, що 20.01.2026 о 09:00 год встановлено, що ОСОБА_1 складує на прилеглій території за адресою: вул. Бедзая, 117, різноманітного сміття без відповідного дозволу, чим порушила п. 12.2.9 правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві. 
Щодо поновлення строку звернення до суду.
Частиною 1 пункту 3 статті 288 КУпАП, визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою передбачено, що постанову іншого органу (посадовоїособи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Аналогічні вимоги містить ст. 289 КУпАП.
Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
З копії оскаржуваної постанови вбачається, що вона була надіслана позивачу 28.01.2026. На копії конверта, наданій позивачем, міститься відтисок штемпеля АТ «Укрпошта» з датою 31.02.2026. Проте вказана дата є календарно неможливою, оскільки в лютому 2026 року лише 28 днів.
Крім цього, вказана дата свідчить про отримання конверту поштовим відділення і не підтверджує дату його вручення позивачу.
На виконання вимог ухвали суду представником відповідача була надано реєстр відправленої кореспонденції за січень 2026 р. Проте вказаний реєстр не є належним доказом отримання ОСОБА_1 постанови, оскільки не містить інформацію про перелік документів, що направляється за таким поштовим відправленням, дату прийняття цього реєстру поштою, дату отримання надісланих документів адресатом.
За такого, судом не встановлено дати отримання позивачем оскаржуваної постанови.
Водночас суд враховує, що відповідно до п. 101 ПРАВИЛ надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071), у разі неможливості вручення адресатам (одержувачам) поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку, відправлення “EMS” - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.
За відсутності доказів, які б підтверджували факт отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови у день її винесення 27.01.2026, з урахуванням строку зберігання поштових відправлень (14 календарних днів) та звернення позивача до Центру з надання безоплатної правничої допомоги 10.02.2026, тобто на 14 день після винесення постанови, надання доручення адвокату 16.02.2026, суд вважає наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду поважними та з метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя, поновити строк звернення до суду з вказаним позовом.
Перевіряючи відповідність спірного рішення критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з таких міркувань.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 порушила п. 12.2.9.правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП. 
Відповідно до ст. 152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 12.2.9 правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві, затверджених рішенням міської ради від 16 травня 2013 № 28/10, відповідно до ст. 42 Закону України “Про благоустрій населених пунктів” порушенням цих Правил вважається: Створення смітників, самовільне скидання побутового сміття, побутових відходів, будівельного сміття, відходів виробництва у невідведених для цього місцях. Складування на вулицях, площах, зелених зонах, прибудинкових територіях тари, конструкцій, виробів, ґрунту, будівельних матеріалів тощо без відповідного дозволу.
За визначенням, наведеним у п. 13 Правил, прилегла територія – територія, що безпосередньо примикає до меж будинку, у тому числі індивідуальної забудови, спорудження, огородження будівельного майданчика, автогаражного кооперативу, АЗС, об`єктів торгівлі, реклами й інших об`єктів по всьому периметру до проїзної частини, включаючи тротуари, зелену зону, паркувальний карман, а також 0,5 м частини дороги від бордюру, крім магістральних вулиць.
У постанові №32 від 27 січня 2026 року відсутні посилання на докази, які підтверджують викладені у ній обставини. 
Водночас позивачем в судовому засіданні надані фотознімки, з яких встановлено, що на прилеглій до будинку території зберігається одяг, який не є сміттям.
Суд звертає увагу, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Проте, подавши відзив, представник відповідача не надав жодного доказу правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП. 
Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Отже доводи позивача жодним доказом не спростовані.
За результатами тлумачення національного процесуального законодавства з урахування практики ЄСПЛ, слід прийти до висновку, що у справах про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності всі сумніви щодо винності особи у вчиненні адміністративного проступку суд тлумачить на її користь.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.
Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
За вказаних вище обставин, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, суд дійшов висновку щодо оскаржувану постанову слід скасувати, а провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 сформована правова позиція щодо необхідності сплати судового збору у справах про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відповідно до якої «...з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.»
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ст. 242 КАС України).
Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. ЗУ «Про судовий збір», позов задоволено, а тому судовий збір слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради на користь держави в розмірі 665,60 грн, що складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2026 рік.
Керуючись ст.2, 5-15, 73-77, 90, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд 

УХВАЛИВ:

Поновити строк звернення до суду із адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення адміністративної комісії Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради № 32 від 27 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 1520 КУпАП – скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення – закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Адміністрація Заводського району Миколаївської міської ради, ЄДРПОУ: 05410599, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 9.

Суддя: З.М. Сухаревич