Справа № 297/525/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року м. Берегове 
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: 
головуючого ІЛЬТЬО І. І., 
при секретарі судового засідання Гарані О.А., 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Берегове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Великобийганської сільської ради Берегівського району Закарпатської області про визначення додаткового строку для подачі заяви для прийняття спадщини,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача ОСОБА_2 , в інтересах позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовом до Виконавчого комітету Великобийганської сільської ради Берегівського району Закарпатської області про визначення додаткового строку для подачі заяви для прийняття спадщини.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дядько ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . На момент його смерті ОСОБА_1 фактично здійснювала одноособовий догляд за ОСОБА_3 , як єдина близька особа покійного. У зв?язку із перебуванням у близьких відносинах ОСОБА_3 09 серпня 2017 року склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 . На момент смерті ОСОБА_3 позивачці було всього 19 років, тобто хоча формально й була повнолітньою, однак розуміємо, що у такому віці вона самостійно усвідомити потрібні дії, які їй слід було вчинити упродовж шести місяців після смерті дядька, не могла. Після смерті ОСОБА_3 позивачка навіть не думала про оформлення спадщини, оскільки ані коштів на це не мала, ані потреби в цьому не відчувала, оскільки існував згаданий вище заповіт та вважала себе єдиною спадкоємницею. З моменту смерті ОСОБА_3 позивачка фактично вступила в управління спадковим майном. 3 часом ОСОБА_1 вирішила все ж таки уточнити у нотаріуса порядок та умови оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак їй повідомили, що вона пропустила строк для прийняття спадщини та рекомендували звернутися до суду, оскільки в іншому випадку ОСОБА_1 - єдина спадкоємиця, не зможе прийняти спадщину. Ураховуючи вказане ОСОБА_1 просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. 
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явились, згідно поданої заяви, просили розглянути справу без їх участі.
Представник відповідача Великобийганської сільської ради Берегівського району Закарпатської області в підготовче судове засідання не з`явився. При цьому, подав заяву про розгляд справи без участі представника за наявними в матеріалах справи документами. 
У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання фіксування технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 від 18.11.2024 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 . 
Відповідно до Заповіту зареєстрованого в реєстрі за №2013 від 19.08.2017 року встановлено, що ОСОБА_3 все своє майно заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, позивачка є спадкоємицею за заповітом. 
Згідно довідки Великобийганьскої сільської ради Берегівського району Закарпатської області №101 від 19.09.2025 року встановлено, що за адресою АДРЕСА_2 , на день смерті проживав ОСОБА_3 , разом з ним ніхто не проживав.
Вказана обставина узгоджується і зі змістом листа приватного нотаріуса Мирончук О.В. №110/01-16 від 23 лютого 2026 року, яким позивачці роз`яснено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заведена, зареєстровані особи за місцем проживання спадкодавця відсутні, а для оформлення спадкових прав позивачці слід звернутися до суду, оскільки строк для подання заяви про прийняття спадщини нею пропущено.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповіт або за законом.
Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Згідно ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.
Згідно ч. 3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Встановлено, що позивачка пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
Згідно з положеннями постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року, справа № 565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Зазначений висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, які викладені у постановах: від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12.
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК).
Норми ст.1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК.
Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.
Отже, оскільки позивачка на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем не проживала, для прийняття спадщини вона мала подати нотаріусу відповідну заяву протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця. Однак така заява не була подана, що не заперечується самою позивачкою та підтверджується листом приватного нотаріуса.
Оцінюючи наведені позивачкою причини пропуску строку в сукупності з усіма встановленими у справі обставинами, суд вважає їх поважними.
Так, на момент відкриття спадщини позивачці було лише 19 років, тобто вона хоча й досягла повноліття, однак з огляду на молодий вік, відсутність спеціальних правових знань та життєвого досвіду об`єктивно не могла належним чином усвідомити необхідність звернення саме з письмовою заявою до нотаріуса у межах шестимісячного строку. 
Із матеріалів справи вбачається, що позивачка перебувала зі спадкодавцем у близьких родинних стосунках, фактично здійснювала за ним догляд та після його смерті вважала, що як єдина спадкоємиця за заповітом і особа, пов`язана зі спадковим майном, уже реалізувала своє право на спадкування. Лише після звернення до нотаріуса їй було роз`яснено, що відсутність поданої заяви позбавляє її можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. 
У даній справі саме сукупність цих обставин — молодий вік позивачки на час відкриття спадщини, близькі родинні стосунки зі спадкодавцем, фактичний догляд за ним, наявність заповіту на її користь, відсутність інших осіб, які проживали зі спадкодавцем чи прийняли спадщину, а також відсутність заведеної спадкової справи — свідчить про наявність істотних труднощів для своєчасного вчинення нею необхідної юридичної дії. Такий підхід узгоджується з положеннями частини третьої статті 1272 ЦК України та практикою Верховного Суду щодо захисту свободи заповіту і необхідності врахування конкретних обставин кожної справи. 
Суд також бере до уваги, що спадкова справа після смерті спадкодавця не заведена, доказів того, що інші спадкоємці прийняли спадщину, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних заперечень чи доказів, які б спростовували доводи позивачки або свідчили про порушення прав інших осіб у разі надання їй додаткового строку.
За таких обставин суд дійшов висновку, що визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відповідатиме як положенням статті 1272 ЦК України, так і завданню цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів особи. Надання позивачці додаткового строку забезпечить реалізацію волі спадкодавця, вираженої у заповіті, і не порушить прав та інтересів інших осіб. 
Визначаючи тривалість такого строку, суд виходить із того, що він має бути достатнім для подання позивачкою заяви нотаріусу, але не надмірним. З огляду на характер спірних правовідносин, обсяг дії, яку необхідно вчинити, та прохальну частину позову, суд вважає достатнім визначити позивачці додатковий строк тривалістю один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.
Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). 
Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). 
Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст. 82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі та визнає поважними причини пропуску строку прийняття спадщини, оскільки зазначені обставини ніким не спростовані, інших спадкоємців судом не встановлено.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76–81, 89, 141, 258, 259, 263–265, 268 ЦПК України, статтями 1216, 1217, 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Великобийганської сільської ради Берегівського району Закарпатської області про визначення додаткового строку для подачі заяви для прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити додатковий строк ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тривалістю 1 (один) місяць з дня набрання рішення суду законної сили.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя	  	Іван ІЛЬТЬО