Справа № 467/216/26
3/467/77/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., з участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сщі Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; відомості про притягнення до адміністративної відповідальності - відсутні,
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Суть висунутого звинувачення за версією поліції

Протоколом серії ВАД № 874961 від 23 січня 2026 року поліція висунула ОСОБА_1 звинувачення у тому, що 25 грудня 2025 року о 19 годині 30 хвилин він, перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив сварку із батьком ОСОБА_2 , принижуючи та виражаючись нецензурною лайкою, а також штовхнув батька, завдавши йому фізичного болю в результаті чого було заподіяно шкоду психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

На неодноразові виклики до суду ОСОБА_1 не з`явився, правом на участь в судовому засіданні не скористався, повідомлявся про розгляд справи шляхом надіслання повістки за вказаною у протоколі адресою.
Разом з тим, ужиті заходи щодо забезпечення явки ОСОБА_1 до суду не сприяли досягненню мети забезпечення його участі в судовому засіданні.
Хоча останні прямо та беззаперечно, у своїй сукупності, указують на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, мала б бути у силу вжитих заходів поінформована про цей процес, який здійснюється в Арбузинському районному суді Миколаївської області, у відношенні неї безпосередньо.
Відповідно, суд в цій справі забезпечивши право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приймати особисту участь безпосередньо в судовому засіданні, уживши доступних йому заходів для поінформованості її про даний процес, вважає за можливе завершити розгляд провадження за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У свою чергу, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ураховуючи положення ст.ст. 245, 251, 280 цього ж Кодексу, аналізував наступні питання. 

Чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи підлягає порушник адміністративній відповідальності

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
А положення статті 280 КУпАП зобов`язують орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Такі висновки, зокрема, суд має зробити на підставі доказів, як то, будь яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, й протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. (ст. 251 КУпАП). 
У цій ситуації зібрані матеріали як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю, навіть у їх сукупності, залишать місце сумнівам, а тому вони не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на таке.
Так, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона вказаного правопорушення передбачає вчинення домашнього насильства в наслідок завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, в той час як згідно протоколу про адміністративне правопорушення не зазначено про те, що діями ОСОБА_1 вчинено домашнє насильство.
В свою чергу, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення уповноважена особа мала обов`язок висунути звинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, сформульоване відповідно до диспозиції частини першої вказаної статті.
У даному випадку дії ОСОБА_1 не окреслені як домашнє насильство, натомість, можуть вказувати на наявність складу іншого правпорушення. 
Тому фабула висунутого ОСОБА_1 обвинувачення не відповідає вимогам закону, позаяк, викладена у спосіб, що не дозволяє особі ефективно захищатись від нього. 
Саме по собі вчинення сварки ще не вказує на дійсні наміри особи вчинити домашнє насильство. 
Не виключеним є побутовий конфлікт між сторонами, тобто, зіткнення протилежних інтересів. Жодних даних про те, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на обмеження волевиявлення потерпілого або встановлення контролю над ним у будь – який сфері матеріали справи не місять. 
Навпаки, наявні у справі письмові пояснення потерпілого вказують на те, що у цій ситуації мав місце конфлікт, який не підлягає врегулюванню судом. 
Звідси, суд не може визнати протокол допустимим доказом, бо він не відповідає нормі ч. 1 ст. 256 КУпАП у частині викладення суті адміністративного правопорушення.
Тому суд виключає протокол із доказової бази.
Тоді як визнання особою вини, що слідує із протоколу, не вказує на наявність у її діях складу правопорушення. 
Решта ж, долучених до нього доказів, є похідними від нього і не здатні самі по собі підтвердити та/або спростувати висунуте звинувачення.
Самостійно ж сформулювати звинувачення суд не може, бо у такому разі порушить принцип змагальності і виступить в ролі обвинувача, що є недопустимим в ключі практики ЄСПЛ.
Тому за наслідками розгляду даного провадження суд констатує відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
У той час, як Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Таке виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
За таких умов, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним та не кореспондується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», а тому оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Інші питання, що вирішуються судом при винесенні постанови 

Судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 , так як він не піддається адміністративному стягненню.
Заходи забезпечення провадження у справі не застосовувались.
З цих мотивів, керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.

Суддя           Ірина Явіца