УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/123/26 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б. 
Номер провадження №33/4805/767/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., за участі ОСОБА_1 , захисника Семеньки В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Семеньки Василя Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 04 березня 2026 року, якою останнього визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 04 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто зі ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 03.01.2026 о 10:50 по вул. Гетьмана Сагайдачного, 151 у м. Звягелі водій ОСОБА_1 керував автомобілем Лада 211040, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, від проходження огляду в найближчому медичному закладі відмовився.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Семенька В.М. в інтересах  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що ОСОБА_1 мінімум тричі погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі, просив надати пристрій для проходження такого огляду, працівники поліції відмовили його дружині поїхати разом, таким чином, спровокувавши відмову водія від проходження огляду. Вважає, що ознака виражене тремтіння пальців рук та відсутність реакції зіниці очей не є ознаками наркотичного сп`яніння. Також посилається, що працівники поліції проігнорували вимоги ст.268 КУпАП, не роз`яснили право ОСОБА_1 на залучення перекладача, фактично перебрали на себе функції перекладача, що на думку сторони захисту є порушенням принципу упередженості. Зазначає, що відеозапис події не є безперервним до моменту складання та вручення протоколу про адміністративне правопорушення. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Семеньки В.М., перевіривши доводи скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №557928 від 03.01.2026 вбачається, що 03.01.2026 о 10:50 по вул. Гетьмана Сагайдачного, 151 у м. Звягелі водій ОСОБА_1 керував автомобілем Лада 211040, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, від проходження огляду в найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п.6 І-го розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.7 І-го Розділу Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, крім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.01.2026 (а.с.4); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом (а.с.5); розпискою щодо передачі керування особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування (а.с.6); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6453475 від 03.01.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП (а.с.7); довідкою Звягельського РВП про відсутність повторності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.8); наявним в матеріалах справи відеозаписом (а.с.9).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.
Щодо доводів апелянта про згоду водія ОСОБА_1 на проходження огляду у найближчому медичному закладі та «провокацію» на його відмову з боку працівників поліції, апеляційний суд зазначає наступне. 
Так, з матеріалів відеозапису вбачається, що працівники поліції зупиняють транспортний засіб Лада 211040, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , особу якого було згодом встановлено. В ході спілкування поліцейські повідомили водія про наявні у нього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, та неодноразово запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 повідомив, що нещодавно тяжко хворів, згодом погодився на проходження огляду, але зауважив, що поїде на своєму авто. Після роз`яснення щодо необхідності проїхати до медичного закладу на службовому автомобілі працівників поліції, ОСОБА_1 погодився, почав сідати в авто, лише попросив взяти з собою дружину, або викликати їй таксі. Дружина почали кричати, що нікуди не відпустить ОСОБА_1 , на що останній сказав, що він остаточно відмовляється проїхати до медичного закладу. 
Доводи апелянта про провокацію правопорушення з боку працівників поліції не знайшли свого підтвердження та спростовуються ретельно дослідженим відеозаписом, на якому чітко зафіксовано, що працівники поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявили у водія первинні ознаки наркотичного сп`яніння. Вказані ознаки наркотичного сп`яніння були оголошені та запропоновано водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі у лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 згодом категорично відмовився, пояснивши, що його не відпускає дружина. Дії поліцейських були послідовними, законними, спокійними, розсудливими, та максимально забезпечили водію самостійну та зважену реалізацію ним прав, передбачених статтями 266 та 268 КУпАП. 
Водночас відмова жінки відпустити чоловіка на проходження медичного огляду не звільняє останнього від адміністративної відповідальності.
Крім цього, в ході роз`яснення ОСОБА_1 положень ст. ст.63 Конституції України, працівники поліції запитали, чи розуміє він українську мову, на що водій відповів, що краще розуміє російську. Працівник поліції оголосив положення вищевказаної статті російською мовою. 
Переклад положень статті на російську мову для кращого розуміння водія своїх прав, не свідчить про перебирання працівниками поліції функцій перекладача та допущення порушення принципу неупередженості, а навпаки свідчить про надання водію можливості скористатися своїми правами, що ним і було зроблено в повному обсязі.
Судом першої інстанції надавалася оцінка щодо доводів сторони захисту про незалучення перекладача для проведення огляду відносно ОСОБА_1 . 
Місцевим судом вірно надано оцінку та встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України й відповідно зобов`язаний володіти державною мовою, в судовому засіданні підтвердив повне розуміння і знання української мови, а тому доводи адвоката про те, що працівники поліції під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, не запропонували ОСОБА_1 перекладача, є безпідставними та неузгоджуються з вимогами закону.
Щодо доводів апелянта про безперервність наданого відеозапису, то він є повністю безперервним у частині фіксації зупинки транспортного засобу, вимог співробітника поліції після зупинки транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмова водія від проходження такого огляду, яка має ключове доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В цьому контексті суд звертає увагу на те, що пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 передбачена безперервність здійснення відеозапису під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків.
Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надавання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. При цьому переривання відеозапису для складання протоколу або інших дій, не пов`язаних із безпосереднім спілкуванням поліцейських із водієм чи іншими учасниками, не є процесуальним порушенням, яке б призвело до беззаперечної неналежності такого відеодоказу.
На думку суду, долучений до протоколу файл відеозапису, на якому зафіксований рух транспортного засобу, його зупинка, етап спілкування з водієм після зупинки транспортного засобу, відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські об`єктивно доводить факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Після оголошення водію про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 висловив свою позицію, що підписувати та ознайомлюватися із протоколом та адміністративними матеріалами справи він не буде. Тобто працівники поліції гарантували процесуальне права водію бути обізнаним із текстом протоколу та отримати його копію, але через заперечувальну позицію водія та його небажання чекати надрукування тексту не змогли йому вручити копію протоколу, а тому вказані події не зафіксовані на відеозаписі, але їх відсутність не вказує про навмисне порушення прав водія.
Будь-яких обмежень в процесуальних правах водія під час складання протоколу з боку працівників поліції судом не встановлено та може бути компенсовано особою в ході судового розгляду справи, оскільки саме на даному етапі проводиться розгляд справи по суті та можуть бути в повному обсязі реалізовані права, передбачені статтею 268 КУпАП. Як під час складання протоколу, так і в ході судового розгляду водію в повному обсязі було забезпечено реалізацію всіх прав, передбачених ст.268 КУпАП, та жодних істотних обмежень його процесуальних прав не допущено. 
Доводи апелянта про те, що тремтіння пальців рук та відсутність реакції зіниць очей на світло не є ознаками наркотичного сп`яніння є помилковими з огляду на наступне. 
Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.
Відповідно до вищезазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Таким чином, на виконання вимог Інструкції працівником поліції були оголошені водію ОСОБА_1 , а в подальшому відображені ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло та тремтіння пальців рук, які прямо зазначені в Інструкції. 
Наведені апелянтом доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Семеньки Василя Михайловича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 04 березня 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: