ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/1002/24	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Жиляєва Є.М. 
при секретарі судового засідання Деркач П. О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова (61099, м. Харків, вул. Б. Хмельницього, 36-А), в інтересах держави, в особі:  1. Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7), 2. Департаменту охорони здоров`я Харківської міської ради (61002, м. Харків, вул. сумська, 64), 3. Північно-Східний офіс Держаудитслужби (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4-1 під., 10 поверх), 3-я особа , що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів - Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 1 пов., кім. 35) 	
до 	1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Південбудсервіс-18" (61010, м. Харків, вул. Основ`янська, буд. 6), 2. Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25" Харківської міської ради (61115, м. Харків, проспект Олександрівський, буд. 122) 	
про 	визнання недійсним рішення, визнання недійсним договору та стягнення 20748678,85 грн. 	
за участю представників:
прокурора - Лахтюк Л.В., службове посвідчення №072996 від 01.03.2023,
позивача 1 - не з`явився,
позивача 2 - не з`явився,
позивача 3 - не з`явився,
відповідача 1 - не з`явився,
відповідача 2 - Рибак Я.В., ордер серії АХ №1322171 від 26.01.2026,
третьої особи - не з`явився, 

ВСТАНОВИВ:

Немишлянська окружна прокуратура міста Харкова в інтересах держави, в особі: 1. Харківської міської ради, 2. Департаменту охорони здоров`я Харківської міської ради, 3. Північно-Східний офіс Держаудитслужби звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Південбудсервіс-18", 2. Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25 " Харківської міської ради, в якому просить суд:
- визнати недійсним рішення тендерного комітету Комунального некомерційного підприємства “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради (61115, м. Харків, проспект Олександрівський, 122; код за ЄДРПОУ 22689195), оформлене протоколом його засідання від 02.09.2020 № 02092020-1, яким вирішено визнати переможцем та прийнято рішення про намір укласти договір з Товариством з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕНБУДСЕРВІС-18” (61010, м. Харків, вул. Основ`янська, буд. 6, код за ЄДРПОУ 41469473);
- визнати недійсними Договір № ОЛ-32Ю від 22.09.2020, укладений між Комунальним некомерційним підприємством “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради (61115, м. Харків, проспект Олександрівський, 122; код за ЄДРПОУ 22689195), та Товариством з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕНБУДСЕРВІС-18” (61010, м. Харків, вул. Основ`янська, буд. 6, код за ЄДРПОУ 41469473);
- стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕНБУДСЕРВІС-18” (61010, м. Харків, вул. Основ`янська, буд. 6, код за ЄДРПОУ 41469473) на користь Комунального некомерційного підприємства “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради (61115, м. Харків, проспект Олександрівський, 122; код за ЄДРПОУ 22689195) 20748678,85 грн., а з Комунального некомерційного підприємства “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради (61115, м. Харків, проспект Олександрівський, 122; код за ЄДРПОУ 22689195) одержані ним за рішенням суду 20748678, 85 грн. стягнути в дохід держави.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 23.04.2024 о 12:30. Також, вказаною ухвалою клопотання прокурора про залучення третьої особи та витребування доказів задоволено, залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України майдан (код ЄДРПОУ: 22630473), а також витребувано у третьої особи - Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України належним чином засвідчену копію рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.08.2023 №70/77-р/к у справі №4/01-47-21.
11.04.2024 через загальний відділ діловодства суду від прокурора надійшла заява про зміну предмета позову (вх. №9622).
15.04.2024 через загальний відділ діловодства суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача надійшов лист (вх. №9868) з додатковими документами, в якому просить суду здійснювати розгляд справи в закритому судовому засіданні.
15.04.2024 через загальний відділ діловодства суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача надійшла заява про розгляд справи без участі уповноваженого представника (вх. №9906), яку досліджено та приєднано до матеріалів справи.
17.04.2024 через загальний відділ діловодства суду від позивача 3 надійшли додаткові пояснення (вх. №10226) в яких розгляд справи просить здійснювати без участі уповноваженого представника позивача 3, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.04.2024 у справі № 922/1002/24 прийнято до розгляду заяву прокурора про зміну предмета позову (вх. № 9622 від 11.04.2025) та подальший розгляд справи ухвалено здійснювати з її врахуванням, підготовче засідання відкладено на 28.05.2024 о 10:00.
25.04.2024 через загальний відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. №11031), який досліджено та приєднано до матеріалів справи.
08.05.2024 через загальний відділ діловодства суду від прокуратури надійшла відповідь на відзив (вх. №12104), яку досліджено та приєднано до матеріалів справи.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.05.2024 провадження по справі зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 918/1043/21 (оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту судового акту).
04.10.2024 через загальний відділ діловодства суду через систему "Електронний суд" від прокурора надійшло клопотання про поновлення провадження у справі (вх. №24934), в якому прокурор повідомляє про те, що 23.09.2024 в Єдиному державному реєстрі судових рішень опубліковано повний текст постанови Великої Палати Верховного Суду справи № 918/1043/21, отже обставини, які зумовили зупинення провадження у даній справі відпали.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.10.2024 провадження у справі № 922/1002/24 поновлено та підготовче засідання призначено на 22.10.2024 о 12:00.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.10.2024 провадження у справі № 922/1002/24 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.11.2024 на 10:20.
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.11.2024 у справі № 922/1002/24 в судовому засіданні оголошено перерву до 10.12.2024 до 10:20.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.12.2024 провадження по справі зупинено до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3456/23 (оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту судового акту).
Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.01.2026 поновлено провадження у справі та судове засідання призначено на 27.01.2026 об 11:20.
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.01.2026 у справі № 922/1002/24 в судовому засіданні оголошено перерву до 10.02.2026 до 12:00.
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.02.2026 у справі № 922/1002/24 в судовому засіданні оголошено перерву до 17.02.2026 до 12:00.
Прокурор у судове засідання 17.02.2026 з`явився, заявлений позов підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити повністю. 
Позивач 1 у судове засідання 17.02.2026 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного листа, а саме: "Ухвала-повідомлення" від 10.02.2026 до електронного кабінету позивача 1 підсистеми "Електронний суд" єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).
Позивач 2 у судове засідання 17.02.2026 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного листа, а саме: "Ухвала-повідомлення" від 10.02.2026 до електронного кабінету позивача 2 підсистеми "Електронний суд" єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).
Позивач 3 у судове засідання 17.02.2026 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного листа, а саме: "Ухвала-повідомлення" від 10.02.2026 до електронного кабінету позивача 3 підсистеми "Електронний суд" єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).
Відповідач 1 у судове засідання 17.02.2026 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Разом з цим, суд зазначає, що копія ухвали суду про поновлення провадження у справі від 12.01.2026, ухвала-повідомлення від 27.01.2026 та ухвала-повідомлення від 10.02.2026, які надсилались судом на адресу відповідача 1, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Південбудсервіс-18" (код ЄДРПОУ 41469473) повернулись до господарського суду Харківської області без вручення адресату з відміткою “адресат відсутній за вказаною адресою”.
Відповідач 2 у судове засідання 17.02.2026 з`явився, проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд у задоволенні позову відмовити.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів у судове засідання 17.02.2026 не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного листа, а саме: "Ухвала-повідомлення" від 10.02.2026 до електронного кабінету третьої особи підсистеми "Електронний суд" єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).
З метою повідомлення відповідача 1 про розгляд справи секретарем судового засідання було здійснено відповідну телефонограму на відомі засоби зв`язку, повідомлені позивачем у позовній заяві та зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Разом з тим, телефонограма відповідачем прийнята не була.
Також, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, судом було розміщено відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідно до ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Одним із принципів господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Отже, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, судом встановлено наступне.
Прокурор звернувся з позовом до суду, в якому зазначає про те, що Немишлянською окружною прокуратурою м. Харкова під час виконання повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави у бюджетній сфері щодо визнання недійсним рішення тендерного комітету Комунального некомерційного підприємства “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради, код ЄДРПОУ 22689195, прийнятого під час процедури закупівлі з ідентифікатором UA-2020-07-31-000933-b “Капітальний ремонт частини приміщень приймального відділення будівлі літ. “А-2” Комунального некомерційного підприємства “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради, що розташована за адресою: м. Харків, проспект Олександрівський, 122”, договору № ОЛ-32Ю від 22.09.2020 (далі - Договір, Основний договір), з відповідними додатковими угодами до нього, укладених між Комунальним некомерційним підприємством “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради, код ЄДРПОУ 22689195 (далі - КНП “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” ХМР) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Південбудсервіс- 18”, код ЄДРПОУ 41469473 (далі - ТОВ “Південбудсервіс-18”), як таких, що суперечать інтересам держави та суспільства з умислу останнього, застосування наслідків відповідної недійсності.
Комунальним некомерційним підприємством “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради 31.07.2020 в електронній системі закупівель опубліковано оголошення стосовно проведення відкритих торгів із закупівлі робіт, а саме “Капітальний ремонт частини приміщень приймального відділення будівлі літ. “А-2” Комунального некомерційного підприємства “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради, що розташована за адресою: м. Харків, проспект Олександрівський, 122” (ідентифікатор публічної закупівлі UA-2020-07-31-00093 З-b), доступне за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-07-31-000933-b. Очікувана вартість предмета закупівлі становила 35 625 240,00 грн. з пдв.
Тендерні пропозиції з метою участі у відкритих торгах подано двома суб`єктами господарювання: ТОВ “Гранд Плейс”, код ЄДРПОУ 40636536, та ТОВ “Південбудсервіс-18”, код ЄДРПОУ 41469473, що підтверджується реєстром отримання тендерних пропозицій.
Тендерні пропозиції до початку аукціону становили наступні суми: ТОВ “Гранд Плейс” - 35 011 737, 45 грн., а ТОВ “Південбудсервіс-18” - 34 416 638, 31 грн.
Після закінчення аукціону цінові пропозицій учасників становили наступні суми: ТОВ “Гранд Плейс” - 34 416 600, 00 грн., а ТОВ “Південбудсервіс-18” - 34 060 385, 00 грн. Критерієм оцінки була 100 % ціна.
17.08.2020 відбувся електронний аукціон, за результатами якого, тендерна пропозиція ТОВ “Південбудсервіс-18” визнана найбільш економічно вигідною.
Рішенням тендерного комітету Комунального некомерційного підприємства “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради, що оформлене протоколом № 21082020-1 від 21.08.2020, у зв`язку з великою кількістю документів, наданих учасником ТОВ “Південбудсервіс-18”, що потребують перевірки, продовжено строк розгляду тендерної пропозиції на 20 робочих днів.
Рішенням тендерного комітету Комунального некомерційного підприємства “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради, що оформлене протоколом № 02092020-1 від 02.09.2020, тендерна пропозиція ТОВ “Південбудсервіс-18” визнана такою, що не має підстав для відхилення. Визнано переможцем та прийнято рішення про намір укласти договір з учасником ТОВ “Південбудсервіс-18” (ідентифікатор публічної закупівлі UA-2020-07-3 l-000933-b).
У зв`язку з викладеним електронною системою закупівель сформовано повідомлення про намір укласти договір.
22.09.2020 між Комунальним некомерційним підприємством “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕНБУДСЕРВІС-18” укладено договір№ОЛ-3210, згідно з умовами якого ТОВ “ШВДЕНБУДСЕРВІС-18” зобов`язується здійснити капітальний ремонт частини приміщень приймального відділення будівлі літ. А-2 КНП “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” ХМР, за адресою: м. Харків, пр-т Олександрівський, 122”.
Згідно з п. 3.1 Договору обсяг, вартість та термін виконання робіт, а також обсяг та строки фінансування по договору визначаються календарним графіком виконання робіт, планом фінансування і договірною ціною, які є невід`ємною частиною даного Договору.
Договірна ціна складає 34 060 385,00 грн., у тому числі ПДВ 5676730,83 грн.
Обсяг та строки фінансування по Договору визначені в Додатку № 3 до Договору в наступних межах:
- фінансування на 2020 р. становить 7873155,87 грн, у тому числі ПДВ- 1312192,64 грн;
- фінансування на 2021 р. становить 26187229,13 грн., в тому числі ПДВ 4364538,19 грн.
Відповідно до п. 3.2. Договору фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету м. Харків - 26187229,13 грн. та Державного бюджету України - 7873155,87 грн.
Ціна цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.
За приписами п. 5.1. Договору строк виконання робіт - до 31 грудня 2021 року.
22.09.2020 було укладено додаткову угоду № 1 до Договору № ОЛ-3210, якою зменшено суму договору на 2 386 866, 27 грн., та визначено, що договірна ціна складає 31 673 518, 73 грн., у тому числі ПДВ 5278919, 78 грн.
Фінансування на 2020 р. становить 7873155, 87 грн, у тому числі ПДВ- 1312 192,64 грн; фінансування на 2021 р. становить 23 800 362, 86 грн., в тому числі ПДВ - 3966727,14 грн.
Фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету м. Харків - 23 800 362, 86 грн. та Державного бюджету України - 7873 155,87 грн.
08.10.2020 укладено додаткову угоду № 2 до Договору № ОЛ-3210, якою змінено банківські реквізити Замовника.
11.12.2020 укладено додаткову угоду № 3 до Договору № ОЛ-3210, якою було змінено обсяги та строки фінансування по Договору, а саме, фінансування на 2020 р. становить 7897091,37 грн., у тому числі ПДВ- 1316181,90 грн; фінансування на 2021 р. становить 23776427, 36 грн., в тому числі ПДВ - З962737,89 грн. Фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету м. Харків - 23776427,36 грн. та Державного бюджету України - 7 897 091, 37 грн.
29.12.2020 укладено додаткову угоду № 4 до Договору № ОЛ-3210, якою змінено обсяги та строки фінансування по Договору, а саме, фінансування на 2020 р. становить 13 823 364, 64 грн., у тому числі ПДВ - 2 303 894, 11 грн; фінансування на 2021 р. становить 17850154,09 грн., в тому числі ПДВ - 2975025,68 грн. Фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету м. Харків - 17850154,09 грн. та Державного бюджету України - 13823364,64 грн.
29.12.2020 укладено додаткову угоду № 5 до Договору № ОЛ-3210, якою визначено, що фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету м. Харків - 17850154,09 грн та за рахунок надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на реалізацію проектів з реконструкції, капітального ремонту приймальних відділень в опорних закладах охорони здоров`я у госпітальних округах відповідно до Постанови КМУ від 08 липня 2020 р. № 612 “Деякі питання створення приймальних відділень в опорних закладах охорони здоров`я у госпітальних округах” - 13823364,64 грн.
31.12.2020 укладено додаткову угоду № 6 до Договору № ОЛ-3210, якою змінено обсяги та строки фінансування по Договору, а саме, фінансування на 2020 р. становить 13807056,34 грн, у тому числі ПДВ - 2301176, 06 грн; фінансування на 2021 р. становить 17866462, 39 грн., в тому числі ПДВ - 2977743,73 грн.
Фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету м. Харків - 17 866 462, 39 грн. та за рахунок надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на реалізацію проектів з реконструкції, капітального ремонту приймальних відділень в опорних закладах охорони здоров`я у госпітальних округах відповідно до Постанови КМУ від 08 липня 2020 р. №612 “Деякі питання створення приймальних відділень в опорних закладах охорони здоров`я у госпітальних округах” - 13807056,34 грн.
17.03.2021 укладено додаткову угоду № 7 до Договору № ОЛ-3210, якою, враховуючи планові кошторисні призначення Замовника на капітальний ремонт у 2021 році, на підставі п. 4 ч. 5 ст. 41 ЗУ “Про публічні закупівлі” від 25.12.2015 Хе 922-VIII ( із змінами від 19.04.2020) та відповідно до п. 11.3. Договору сторони погодились подовжити строк виконання робіт до 31 грудня 2022 року, у зв`язку з цим змінено обсяг та строки фінансування по Договору, а саме, фінансування на 2020 р. становить 13 807 056, 34 грн., у тому числі, ПДВ - 2 301 176, 06 грн.; фінансування на 2021 р. становить 13 212 706, 00 грн., в тому числі ПДВ - 2 202 117, 67 грн.; фінансування на 2022 рік становить 4 653 756, 39 грн., у тому числі, ПДВ - 775 626, 06 грн.
Фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів бюджету Харківської міської територіальної громади - 17866462,39 грн. та за рахунок надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на реалізацію проектів з реконструкції, капітального ремонту приймальних відділень в опорних закладах охорони здоров`я у госпітальних округах відповідно до Постанови КМУ від 08 липня 2020 р. X“ 612 “Деякі питання створення приймальних відділень в опорних закладах охорони здоров`я у госпітальних округах” - 13807056,34 грн.
03.09.2021 укладено додаткову угоду № 8 до Договору № ОЛ-3210, якою, доповнено новими пунктами розділ 1 “Предмет договору” та розділ 6 “Права та обов`язки сторін”.
06.10.2021 укладено додаткову угоду № 9 до Договору М ОЛ-3210, якою, змінено ціну договору, обсяги та строки фінансування по Договору, а саме, сторонами погоджено, що договірна ціна складає 20748679,60 грн., у тому числі ПДВ - 3081416,60 грн. Фінансування на 2020 р. становить 13807056,34 грн., у тому числі, ПДВ - 2301176, 06 грн.; фінансування на 2020р. становить 6941623,26 грн., в тому числі, ПДВ - 780240, 54 грн.
Фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету м. Харків - 6941623,26 грн. у 2021 році та за рахунок надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на реалізацію проектів з реконструкції, капітального ремонту приймальних відділень в опорних закладах охорони здоров`я у госпітальних округах відповідно до Постанови КМУ від 08 липня 2020 р. Хе 612 “Деякі питання створення приймальних відділень в опорних закладах охорони здоров`я у госпітальних округах” - 13 807 056, 34 грн. у 2020 році.
15.12.2021 укладено додаткову угоду № 10 до Договору № ОЛ-3210, якою, змінено ціну договору, обсяги та строки фінансування по Договору, а саме,
Договірна ціна складає 20 748 678, 85 грн, у т.ч. ПДВ - 3 081 416, 83 грн.
Фінансування на 2020 р. становить 13 807 056,34 грн., у тому числі, ПДВ - 2 301176,06 грн; фінансування на 2021 р. становить 6941622,51 грн., у тому числі, ПДВ - 780 240, 77 грн.
Фінансування робіт здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету м. Харків - 6 941 622, 51 грн. у 2021 р. та за рахунок надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на реалізацію проектів з реконструкції, капітального ремонту приймальних відділень в опорних закладах охорони здоров`я у госпітальних округах відповідно до постанови КМУ від 08 липня 2020р. № 612 “Деякі питання створення приймальних відділень в опорних закладах охорони здоров`я у госпітальних округах” - 13807056, 34 грн. у 2020 р.
Відповідно до умов п.п. 4.1, 4.1.1 Договору № ОЛ-3210 від 22.09.2020 розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником після підписання сторонами акту приймання виконаних робіт. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019№ 1070 передбачено перерахування коштів на небюджетні рахунки Підрядника, відкриті в органах Казначейства у вигляді попередньої оплати у розмірі 2361946,76 грн., у тому числі, ПДВ - 393657,79 грн., до 30% від вартості Договору на цілі визначені договором у тому числі придбання матеріалів, устаткування, протягом 30 календарних днів з моменту отримання рахунку на попередню оплату, за умови наявності коштів на розрахунковому рахунку Замовника.
Залік авансу здійснюється поступово при проміжних платежах за виконані роботи. Підрядник має право використовувати власні кошти для придбання матеріалів для виконання робіт або використовувати власні матеріали.
Підрядник через три місяці з дня надходження попередньої оплати, підтверджує їх використання згідно акту приймання виконаних робіт КБ-2в та довідки виконаних робіт Кб- 3, невикористані кошти повертаються Замовнику.
Крім того, п. 4.5 Договору передбачає, що розрахунки за виконані роботи здійснюються Замовником протягом 30 календарних днів з дня підписання актів виконаних робіт, в міру надходження коштів на розрахунковий рахунок Замовника. Джерело фінансування закупівлі: Кошти місцевого та обласного бюджету. Такі умови фінансування виключають пред`явлення штрафних санкцій щодо оплати робіт.
На виконання умов Договору № ОЛ-3210 від 22.09.2020 в рахунок оплати виконаних Підрядником - ТОВ “Південбудсервіс-18” робіт Замовником - Комунальним некомерційним підприємством “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ “Південбудсервіс-18” грошові кошти, а саме:
- трансакція № 183718333 від 20.10.2020 на суму 2 361 946, 76 грн. (платіжне доручення № 1 від 19.10.2020);
- трансакція № 186854255 від 18.11.2020 на суму 489 258, 02 грн. (платіжне доручення № 2 від 17.11.2020);
- трансакція № 187126461 від 20.11.2020 на суму 351 662, 01 грн. (платіжне доручення № 4 від 19.11.2020);
- трансакція № 188586379 від 02.12.2020 на суму 648 700, 42 грн. (виписка по рахунку за 02.12.2020);
- трансакція № 188831564 від 07.12.2020 на суму 1 246 441, 12 грн. (виписка по рахунку за 07.12.2020);
- трансакція № 189709358 від 14.12.2020 на суму 1 506 551, 48 грн. (виписка по рахунку за 14.12.2020);
- трансакція № 191470396 від 24.12.2020 на суму 1 292 526, 70 грн. (виписка по рахунку за 24.12.2020);
- трансакція № 192552154 від 30.12.2020 на суму 1 426 454, 58 грн. (виписка по рахунку за 30.12.2020);
- трансакція № 192552156 від 30.12.2020 на суму 1 636 228, 93 грн. (виписка по рахунку за 30.12.2020);
- трансакція № 192552160 від 30.12.2020 на суму 1 755 234, 42 грн. (виписка по рахунку за 30.12.2020);
- трансакція № 192552153 від 30.12.2020 на суму 1 092 051, 90 грн. (виписка по рахунку за 30.12.2020);
- трансакція № 198310679 від 26.03.2021 на суму 2 048 706, 42 грн. (платіжне доручення № 1 від 25.03.2021);
- трансакція № 198464947 від 29.03.2021 на суму 1 742 459, 62 грн. (платіжне доручення № 2 від 26.03.2021);
- трансакція № 200780920 від 26.04.2021 на суму 1 107 944, 96 грн. (платіжне доручення № 6 від 23.04.2021);
- трансакція № 202990112 від 21.05.2021 на суму 1 385 004, 82 грн. (платіжне доручення № 7 від 20.05.2021);
- трансакція № 205877070 від 23.06.2021 на суму 1 105 681, 67 грн. (платіжне доручення № 9 від 22.06.2021);
- трансакція № 208564157 від 26.07.2021 на суму 798 316, 45 грн. (платіжне доручення № 14 від 19.07.2021);
- трансакція № 215504151 від 12.10.2021 на суму 122 207, 89 грн. (платіжне доручення № 28 від 11.10.2021);
- трансакція № 215504152 від 12.10.2021 на суму 3 846 316, 11 грн. (платіжне доручення № 27 від 11.10.2021).
Таким чином, усього за 2020 рік перераховано 13807056,34 грн., що за умовами Договору є коштами, наданими як субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на реалізацію проектів з реконструкції, капітального ремонту приймальних відділень в опорних закладах охорони здоров`я у госпітальних округах відповідно до постанови КМУ від 08 липня 2020 р. № 612 “Деякі питання створення приймальних відділень в опорних закладах охорони здоров`я у госпітальних округах”.
У 2021 році перераховано 12156637,94 грн., що за умовами договору є коштами місцевого бюджету м. Харкова.
Поряд з цим, прокурором у позові зазначено, що з наданих Комунальним некомерційним підприємством “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради відомостей встановлено, що 13.09.2021 ТОВ “Південбудсервіс-18” повернуто на розрахунковий рахунок КНП “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради грошові кошти в сумі 5215015,43 грн., надміру сплачені у 2021 році, що підтверджується випискою від 14,09.2021 по рахунку UA508201720344321005100050257, відкритому КНП “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради в УДКСУ у Індустріальному районі м. Харкова, код банку 820172.
Враховуючи вищевикладене, протягом 2020 року ТОВ “Південбудсервіс-18” отримано від КНП “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради за виконані роботи по Договору № ОЛ-32Ю від 22.09.2020 з відповідними додатковими угодами грошові кошти в сумі 13807056, 34 грн., а протягом 2021, з урахуванням суми повернутих грошових коштів - 6941622, 51 грн. Усього протягом 2020 - 2021 року перераховано 20748678,85 грн., що також підтверджено листом КНП “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради№ 97/01639-24 від 09.02.2024.
Поряд з цим, прокурором у позові зазначено, що Рішенням Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.08.2023 №70/77-р/к у справі № 4/01-47-21 визнано, що ТОВ “ГРАНД ПЛЕЙС” та ТОВ “ШВДЕНБУДСЕРВІС-18” вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження своєї поведінки під час підготовки тендерних пропозицій та участі у відкритих торгах, проведених Комунальним некомерційним підприємством “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради з використанням електронної системи закупівель “Prozorro” на закупівлю “код ДК 021:2015: 45450000-6 — Інші завершальні будівельні роботи (Капітальний ремонт частини приміщень приймального відділення будівлі Літ. А-2 КНП “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” ХМР, за адресою: м. Харків, пр-т Олександрівський, 122)” (ідентифікатор закупівлі в системі “Prozorro” - UA-2020-07-31-000933-b).
Вищевказане рішення (за винятком конфіденційної та інформації з обмеженим доступом) оприлюднене на офіційному веб-сайті Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та доступне за посиланням https://eastmtv.amcu.gov.ua/npas/pro-porushennya-zakonodavstva-pro- zahist-ekonomichnoyi-konkurenciyi-ta-nakladennya-shtrafu-158.
З тексту рішення Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.08.2023 №70/77-р/к у справі № 4/01-47-21 встановлено, що обставини, які свідчать про вчинення ТОВ “ГРАНД ПЛЕЙС” та ТОВ “ПІВДЕНБУДСЕРВІС-18” порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів Торгів, підтверджується наступним.
- представництво інтересів обох Відповідачів в АТ “МЕГАБАНК” однією особою;
- використання Відповідачами одних і тих же засобів зв ’язку;
однакові характеристики електронних файлів з документами тендерних пропозицій Відповідачів;
- подання ТОВ “ГРАНД ПЛЕЙС” під час участі у Торгах не повного пакету документів, передбаченій тендерною документацією;
- використання Відповідачами однієї і тієї ж програми для створення кошторисної документації, надання локальним кошторисам ідентичної нумерації з ідентичною послідовністю робіт;
- установлення Відповідачами ідентичного розміру витрат на заробітну плату працівників при різній чисельності працівників;
- використання Відповідачами одних і тих же ІР-адрес під час підготовки та участі у Торгах;
- використання одного електронного майданчика та однієї точки доступу до мережі Інтернет під час участі у Торгах;
- використання Відповідачами одних і тих же ЇР-адреси у своїй діяльності у період проведення Торгів;
Таким чином, прокурором у позові зазначено про те, що за висновками адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України доказами, зібраними у Справі, доводиться, а дослідженням усієї сукупності факторів, що об`єктивно могли вплинути на поведінку Відповідачів не спростовується те, що вищезазначені дії ТОВ “ГРАНД ГШЕЙС” та ТОВ “ШВДЕНБУДСЕРВІС-18” є узгодженою поведінкою, що стосується спотворення результатів торгів, проведених Комунальним некомерційним підприємством “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради з використанням електронної системи закупівель “Prozorro” на закупівлю “код ДК 021:2015: 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи “Капітальний ремонт частини приміщень приймального відділення будівлі літ. А-2 КНП “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” ХМР, за адресою: м. Харків, пр-т Олександрійський, 122” (ідентифікатор закупівлі в системі “Prozorro” - UA-2020-07-31-000933-b).
Отже, на переконання прокурора, наведені обставини у їх сукупності свідчать про вчинення ТОВ “Гранд Плейс” та ТОВ “Південбудсервіс-18” порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції”.
Прокурором також у позові зазначено про те, що Листами від 03.08.2023 за вих. № 70-02/4-2485 та від 03.08.2023 № 70-02/4-2486 витяги з подання з попередніми висновками у справі № 4/01-47-21 були надіслані ТОВ “ПІВДЕНБУДСЕРВІС-18” та ТОВ “ГРАНД ПЛЕЙС” (відповідно) за їхнім місцезнаходженням.
На офіційному веб-сайті Антимонопольного комітету України “eastmtv.amc.gov.ua” 11.08.2023 розміщено інформацію про попередні висновки у Справі та повідомлено про дату та час засідання адміністративної колегії Відділення з питання розгляду справи.
Так, з листа Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 21.12.2023№ 70-02/1657 встановлено, що Відділення листом від 18.08.2023 № 70-02/4-2587 на адресу ТОВ “Ггарнд Плейс”, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, було направлено витяг з Рішення № 70/77-р/к. Зазначений лист повернувся до Відділення з відміткою на конверті “за закінченням терміну зберігання”.
Відділення листом від 18.08.2023№ 70-02/4-2588 на адресу ТОВ “Південбудсервіс-18”, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, було направлено витяг з Рішення № 70/77-р/к. Зазначений лист повернувся до Відділення з відміткою на конверті “за закінченням терміну зберігання”.
Інформацію про прийняте Рішення № 70/77-р/к Відділенням розміщено в газеті Кабінету Міністрів України “Урядовий кур`єр” від 17.1 1.2023 № 231 (7629) на сторінці 14.
Таким чином, прокурором у позові вказано про те, що Рішення № 70/77-р/к вважається таким, що вручене ТОВ “Гранд Плейс” та ТОВ “Південбудсервіс-18” 27.11.2023, тому у зв`язку з тим, що Рішення № 70/77-р/к вважається таким, що вручене ТОВ “Гранд Плейс” та ТОВ “Південбудсервіс-18” 27.11.2023, то строк на його оскарження становить до 29.01.2024 (включно).
Поряд з цим, Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України повідомило, що станом на дату надання відповіді на Лист (21.12.2023), у Відділення відсутня інформація про звернення ТОВ “ГРАНД ПЛЕЙС” та ТОВ “Південбудсервіс-18” з приводу оскарження Рішення № 70/77-р/к в порядку статті 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції”.
За даними офіційної платформи “Судова влада України” справ щодо оскарження ТОВ “Гранд Плейс” та ТОВ “Південбудсервіс-18” рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 70/77-р/к від 17.08.2023 також не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 70/77-р/к від 17.08.2023, яким визнано, що ТОВ “Гранд Плейс” та ТОВ “Південбудсервіс-18” вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження своєї поведінки під час підготовки тендерних пропозицій та участі у відкритих торгах, проведених Комунальним некомерційним підприємством “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради з використанням електронної системи закупівель “Prozorro” на закупівлю “код ДК 021:2015: 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи (Капітальний ремонт частини приміщень приймального відділення будівлі Літ. А-2 КНП “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” ХМР, за адресою: м. Харків, пр-т Олександрівський, 122)” (ідентифікатор закупівлі в системі “Prozorro” - UA-2020-07-31-000933-b), набрало законної сили.
За порушення законодавства про захист економічної конкуренції на ТОВ “Гранд Плейс” та ТОВ “Південбудсервіс-18” накладено штраф.
Крім того, Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України листом № 70-02/253е від 13.02.2024 додатково повідомило Немишлянську окружну прокуратуру м. Харкова, що ТОВ “Гранд Плейс” та ТОВ “Південбудсервіс-18” рішення його Адміністративної колегії № 70/77-р/к від 17.08.2023 не оскаржувалося, у зв`язку з чим, відповідно до частини 2 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” та ст. 22 Закону України “Про антимонопольний комітет України”, є обов`язковим до виконання.
Таким чином, прокурором у позові зазначено про те, що узгоджений характер дій ТОВ “Південбудсервіс-18” указує як на усвідомлення ним протиправності поведінки (порушення цими діями правил здійснення господарської діяльності), так і на передбачуваність і бажання настання наслідків від таких узгоджених дій (усунення конкуренції з метою протиправного отримання права на укладення договору). Вольова спрямованість антиконкурентних узгоджених дій зазначеного підприємства свідчить про їх умисність.
Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визнання недійсним рішення тендерного комітету Комунального некомерційного підприємства “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради, що оформлене протоколом № Ц2092020-1 від 02.09.2020, прокурор посилається на приписи ч. 1 ст. 202, частин 1, 3 ст. 215, ч. 3 ст. 228 ЦК України.
Прокурором на обґрунтування позову також зазначено про те, що оголошуючи проведення відкритих торгів з придбання робіт “Капітальний ремонт частини приміщень приймального відділення будівлі літ. А-2 КНП “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” ХМР, за адресою: м. Харків, пр-т Олександрівський, 122)” (ідентифікатор закупівлі в системі “Prozorro” -UA-2020-07-31-000933-b) Комунальне некомерційне підприємство “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради мало на меті не просто задовольнити потребу в даних ремонтних роботах, а й здійснити їх придбання на засадах конкурентності учасників відповідного тендеру.
Отже, прокурором у позові зазначено, що обставини вчинення ТОВ “Південбудсервіс-18” порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів публічної закупівлі, проведеної Комунальним некомерційним підприємством “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради, а саме, з придбання робіт “Капітальний ремонт частини приміщень приймального відділення будівліліт. А-2 КНП “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” ХМР, за адресою: м. Харків, пр-т Олександрівський, 122)” (ідентифікатор закупівлі в системі “Prozorro” -UA-2020-07-31-000933-b), підтверджується рішенням Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.08.2023 №70/77-р/к у справі № 4/01 -47-21.
Таким чином, на переконання прокурора, орган Антимонопольного комітету України своїм рішенням підтвердив порушення вимог законодавства, яке полягало у спотворенні його учасниками, у тому числі ТОВ “Південбудсервіс-18”, результатів торгів. Протиправність таких дій полягала в їх спрямованні на здобуття перемоги у процедурі закупівлі будь-якою ціною, у тому числі шляхом домовленостей з іншим учасником.
Прокурором у позові зазначено, що дії ТОВ “Південбудсрвіс-18” та ТОВ “Гранд Плейс”, які полягали у: представництві інтересів обох учасників процедури в АТ “Мегабанк” однією особою; використанні одних і тих же засобів зв`язку; наявності однакових характеристик електронних файлів з документами тендерних пропозицій; поданні ТОВ “Гранд Плейс” під час участі у Торгах не повного пакету документів, передбачених тендерною документацією; використанні обома учасниками процедури однієї і тієї ж програми для створення кошторисної документації, наданні локальним кошторисам ідентичної нумерації з ідентичною послідовністю робіт; установленні обома учасниками процедури ідентичного розміру витрат на заробітну плату працівників при різній чисельності працівників; використанні одних і тих же ІР-адрес під час підготовки та участі у Торгах; використанні одного електронного майданчика та однієї точки доступу до мережі Інтернет під час участі у Торгах; використанні одних і тих же ІР-адрес у своїй діяльності у період проведення Торгів - є узгодженою поведінкою, що стосується спотворення результатів торгів (ідентифікатор закупівлі в системі “Prozorro”-UA-2020-07-31-000933-b), проведених Комунальним некомерційним підприємством “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради.
Так, прокурором у позові вказано по те, що через вчинення ТОВ “Південбудсервіс-18” та ТОВ “Гранд Плейс” антиконкурентних узгоджених дій змагання між зазначеними суб`єктами господарювання під час підготовки та участі у торгах не відбувалося, тобто суб`єкти господарювання не намагалися здобути завдяки власним досягненням переваги над іншими учасниками торгів. Унаслідок цього замовник був змушений обрати найкращу запропоновану цінову пропозицію, яка склалася не завдяки економічній конкуренції, а в результаті узгодженої неконкурентної поведінки. Тому дії ТОВ “Південбудсервіс-18” спрямовані на порушення встановленого юридичного господарського порядку з метою одержання права на укладення договору про закупівлю товару від 22.09.2020 № ОЛ-32Ю не на конкурентних засадах, що не узгоджується із законною господарською діяльністю у сфері публічних закупівель, а отже, суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки порушує правові та економічні засади функціонування вказаної сфери суспільних відносин, не сприяє, а навпаки, обмежує розвиток конкуренції у державі.
Таким чином прокурором зазначено, що в діях ТОВ “Південбудсервіс-18” вбачається наявність умислу на вчинення правочину, який завідомо суперечить інтересам держави та суспільства та метою вказаних дій є усунення конкуренції під час проведення Комунальним некомерційним підприємством “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради зазначеного тендеру та недобросовісне отримання права на укладення договору про закупівлю робіт від 22.09.2020 № ОЛ-32Ю.
Прокурором у позові також наголошено про те, що тендер відбувся за реальної (фактичної) участі в ньому двох учасників - ТОВ “ПІВДЕНБУДСЕРВІС-18” та ТОВ “ГРАНД ПЛЕЙС”, які вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених між собою дій, що стосуються спотворення результатів цього тендеру.
Отже, придбання Комунальним некомерційним підприємством “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради робіт відбулося за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками цього тендеру її видимості.
Прокурором у позові зазначено про те, що поведінка ТОВ “ПІВДЕНБУДСЕРВІС-18” під час участі в тендері явно несумісна з добросовісністю та принципами здійснення публічних закупівель. Тому, на переконання прокурора, Договір № ОЛ-3210 від 22.09.2020 щодо закупівлі робіт “Капітальний ремонт частини приміщень приймального відділення будівлі літ. А-2 КНП “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” ХМР, за адресою: м. Харків, пр-т Олександрівський, 122”, укладений за підсумками тендеру (ідентифікатор закупівлі в системі “Prozorro” - UA-2020-07-31-000933- b), результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями всіх його учасників, підлягає визнанню недійсним як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу ТОВ “Південбудсервіс-18”, на підставі ст. ст. 203, 215, 228 ЦК України, а також враховуючи те, що усі додаткові угоди, укладені між Комунальним некомерційним підприємством “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради та ТОВ “Південбудсервіс-18” до спірного договору про закупівлю робіт № ОЛ-3210 від 22.09.2020 є похідними від нього, то при визнанні судом недійсним основного договору, усі додаткові угоди до нього також мають вважатися недійсними на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 і ч. З ст. 228 ЦК України.
Прокурором у позові також зазначено, що ТОВ “Південбудсервіс-18” за спірним договором від Комунального некомерційного підприємства “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради фактично одержано грошові кошти в сумі 20 748 678, 85 грн.
Отже, на переконання прокурора, ТОВ “Південбудсервіс-18”, маючи намір щодо отримання незаконного права на укладення Договору № ОЛ-3210 від 22.09.2020 про закупівлю робіт з метою одержання прибутку, порушуючи інтереси держави та суспільства, а також інших учасників ринкових відносин, усвідомлюючи протиправність таких дій, їх суперечність інтересам держави і суспільства, прагнучи та свідомо допускаючи настання протиправних наслідків, узяло участь у проведенні конкурентної процедури закупівлі, знівелювавши змагальність у ній, внаслідок чого привласнило бюджетні кошти в сумі 20748678,85 грн.
Вищенаведене, на переконання прокурора, свідчить про наявність у ТОВ “Південбудсервіс-18” умислу на укладення спірного Договору, який суперечить інтересам держави і суспільства з метою отримання прибутку, тому враховуючи наявність умислу лише у ТОВ “Південбудсервіс-18” як сторони оспорюваного Договору № ОЛ-3210 від 22.09.2020 про закупівлю робіт, одержані ним 20 748 678, 85 грн. за цим правочином повинні бути повернуті Комунальному некомерційному підприємству “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради як іншій стороні договору, а отримані останнім за рішенням суду кошти - стягуватися в дохід держави.
Таким чином, відповідно до позовних вимог прокурора, з урахуванням прийнятої заяви про зміну предмета позову (вх. № 9622 від 11.04.2024) (т.с. 2 а.с. 170-175), прокурор просить суд: 
- визнати недійсними Договір №ОЛ-32Ю від 22.09.2020, укладений між Комунальним некомерційним підприємством “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради (61115, м. Харків, проспект Олександрівський, 122; код за ЄДРПОУ 22689195), та Товариством з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕНБУДСЕРВІС-18” (61010, м. Харків, вул. Основ`янська, буд. 6, код за ЄДРПОУ 41469473);
- стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕНБУДСЕРВІС-18” (61010, м. Харків, вул. Основ`янська, буд. 6, код за ЄДРПОУ 41469473) на користь Комунального некомерційного підприємства “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради (61115, м. Харків, проспект Олександрівський, 122; код за ЄДРПОУ 22689195) 20748678,85 грн.;
- стягнутим з Комунального некомерційного підприємства “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” Харківської міської ради (61115, м. Харків, проспект Олександрівський, 122; код за ЄДРПОУ 22689195) у дохід держави грошові кошти у розмірі 20748678,85 грн., одержані від Товариства з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕНБУДСЕРВІС-18” (61010, м. Харків, вул. Основ`янська, буд. 6, код за ЄДРПОУ 41469473) за рішенням суду.
Відповідач 2 проти позову заперечив, у відзиві на позовну заяву на обґрунтування своїх заперечень зазначив, зокрема про те, що 22.09.2020 між Комунальним некомерційним підприємством "Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25" Харківської міської ради та ТОВ “Південбудсервіс-18” укладено договір № ОЛ-32Ю, згідно з умовами якого ТОВ “Південбудсервіс-18” зобов`язується здійснити капітальний ремонт частини приміщень приймального відділення будівлі літ. А-2 КНП "Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25" Харківської міської ради, за адресою: м. Харків, пр-т Олександрівський, 122. Також, відповідачем 2 у відзиві зазначено про те, що керівник Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова посилається як на підставу для визнання недійсним договору № ОЛ-3210, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством "Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25" Харківської міської ради та ТОВ “Південбудсервіс-18”, на рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.08.2023 у справі № 70/77-р/к у справі № 4/01-47-21, згідно якого ТОВ “Гранд Плейс” та ТОВ “Південбудсервіс- 18” вчинили порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження своєї поведінки під час підготовки тендерних пропозицій та участі у відкритих торгах. Проте, зазначені керівником Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова в позовній заяві обставини та відсутність самого рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.08.2023 у справі № 70/77-р/к у справі № 4/01-47-21, що об`єктивно унеможливлює оцінку його змісту, не є переконливими для ствердження про наявність підстав стосовно визнання недійсним договору № ОЛ-3210. Крім того, відповідачем 2 у відзиві зазначено про те, що у разі встановлення судом обставин, які є підставою для визнання недійсним договору № ОЛ-3210, обґрунтованими, КНП “Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25” ХМР вважатиме, що сторона зазначеного договору, а саме - ТОВ “Південбудсервіс-18” при його укладенні вчинила дії, які не відповідають вимогам чинного законодавства.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до приписів ч.3 ст. 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін – в разі виконання правочину обома сторонами – в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Аналогічна за змістом норма містилася у ч.1 ст.208 ГК (яка була чинною у період існування спірних відносин). 
Стягнення всього отриманого за недійсним правочином у дохід держави є конфіскацією, яка за своєю правовою природою не є цивільно-правовим інститутом. У первісній редакції ЦК, який набув чинності 01.01.2004, такої норми не існувало. Однак Законом "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України" від 02.12.2010 ст.228 була доповнена ч.3, присвяченою недійсності правочинів, що не відповідають інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 
При цьому, стосовно конфіскаційного характеру санкцій, передбачених ч.3 ст.228 ЦК неодноразово висловлювався ще Верховний Суд України, а після 2017 року - і Верховний Суд (постанови від 20.06.2018 у справі №802/470/17-а, від 16.10.2019 у справі №2а-1670/8497/11, від 25.07.2023 у справі №160/14095/21 від 13.11.2024 у справі №911/934/23), зазначено про наступне.
Наслідки, передбачені реченнями 2-3 ч.3 ст.228 ЦК, не спрямовані на поновлення майнової сфери постраждалого учасника цивільно-правових правовідносин. Передбачені законом санкції мають за мету покарати осіб, які вчинили заборонений законодавством правочин. Це єдина норма ЦК, яка містить каральні заходи (санкції).
За загальним правилом правовим наслідком недійсності правочинів є повернення сторін в стан, що передував укладенню правочину (абз.2 ч.1 ст.216 ЦК). Такий правовий наслідок спрямований на те, аби нівелювати все, що відбулося і зробити його юридично незначущим. 
Супроводжувальним правовим наслідком недійсності правочину є можливість відшкодування винною стороною правочину збитків та моральної шкоди, завданої другій стороні правочину. Такий правовий наслідок спрямований на те, аби досягти компенсації понесених такою стороною втрат, тобто є проявом дії компенсаційних засад цивільного права.
Оскільки відшкодування збитків та моральної шкоди є видом цивільно- правової відповідальності, їх стягнення відбувається на користь приватної особи, в її інтересах і саме задля неї.
У ч.3 ст.228 ЦК передбачаються зовсім інші правові наслідки: 
- які спрямовані не на позначене вище, а на реакцію з боку держави на правопорушення сторони/сторін правочину; 
- ініціатором цих правових наслідків є держава, а не сторона правочину; 
- ці правові наслідки встановлені в публічних інтересах (як їх розуміє держава), а не в приватноправових;
- наслідки полягають не у відновленні становища, що існувало до вчинення правочину, а на вилучення майна; 
- ці правові наслідки не можна розцінювати як відшкодування збитків.
Такі правові наслідки не можна віднести до компенсаційних, адже вони є сутнісно іншими і являють собою різновид конфіскації майна державою.
Вирішуючи питання щодо застосування ч.3 ст.228 ЦК суд має враховувати що санкції, передбачені ч.3 ст.228 ЦК, ч.1 ст.208 ГК є не компенсаційними, а конфіскаційними санкціями, які передбачають стягнення усього отриманого за правочином на користь держави. Ці санкції спрямовані не на відновлення правового стану, який існував до порушення, а на покарання осіб, які порушили законодавчу заборону вчиняти правочин, який не відповідає інтересам держави і суспільства.
Конфіскація без вироку суду (Non-Conviction Based Confiscation – NCBC) розглядається ЄСПЛ як втручання у право власності, захищене ст.1 Першого протоколу до Конвенції.
Застосування наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК є втручанням держави у право власності приватних осіб. Тому підлягає застосуванню ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до зазначеної статті кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:
- втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування – передбачуваними;
- якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;
- втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
Справа "Isaia and Others v. Italy" (рішення від 25.09.2025, заяви №36551/22, №36926/22 та №37907/22) та прецедентні рішення у подібних справах, на які посилається ЄСПЛ, стосуються італійського законодавства про запобіжні заходи (зокрема, антимафіозного кодексу), які дозволяють конфіскацію майна осіб, підозрюваних у причетності до організованої злочинності, до або без винесення обвинувального вироку. Заявники оскаржували судові рішення про конфіскацію їхнього майна, яке було вилучено на підставі підозр у його незаконному походженні та недостатній відповідності законним доходам. Ключовою особливістю італійського законодавства є те, що конфіскація може ґрунтуватися не на доведеній вині у вчиненні злочину, а на визнанні особи "соціально небезпечною" або "підозрюваною у належності до мафіозних структур" задовго до застосування заходів. ЄСПЛ вказав, що критерії для визнання особи "соціально небезпечною" (що є підставою для конфіскації) були чіткими, конкретними та передбачуваними у національному законодавстві. У попередніх справах, пов`язаних з Італією, ЄСПЛ встановив порушення через занадто розмиті та широкі визначення "соціальної небезпеки", які дозволяли надто широке тлумачення національними судами. 
У п.72 рішення "Isaia and Others v. Italy" ЄСПЛ вказав, що, оцінюючи, чи були заходи конфіскації сумісними із гарантіями, закріпленими у ст.1 Першого протоколу, Суд, перш за все, оцінив характер основних правопорушень, зокрема їх тяжкість, та питання, чи можна вважати, що вони призвели до отримання незаконних доходів (“Todorov and others v. Bulgaria”, п.200, та, особливо, справа "Yordanov and others v. Bulgaria", п.115, яка стосується конфіскації без винесення обвинувального вироку, подібної до тієї, що розглядається в даній справі). Суд висловив серйозну стурбованість щодо внутрішнього законодавства, яке передбачало, що процедури застосування подібних заходів могли бути ініційовані не тільки у зв`язку з особливо тяжкими злочинами, такими як злочини, пов`язані з організованою злочинністю, наркоторгівлею, корупцією в державній службі або відмиванням грошей, або іншими злочинами, які, як можна припустити, завжди приносять дохід, але й у зв`язку з низкою інших злочинів, а також деякими адміністративними правопорушеннями (див., зокрема, "Yordanov and others v. Bulgaria", п.115, і "Todorov and others v. Bulgaria", п.200). 
У справі "Imeri v. Croatia" (рішення від 24.06.2021, заява №77668/14) ЄСПЛ зробив висновки, що для того, щоб бути пропорційним, суворість покарання має відповідати тяжкості правопорушення, за яке воно призначене (п.71); що принцип пропорційності має бути дотриманий не лише щодо визначення правил щодо суворості санкцій, але й оцінки факторів, які можуть бути взяті до уваги при встановленні санкцій (п.84). Зокрема, в зазначеній справі, оцінюючи пропорційність конфіскації частини готівки, яку заявник перевозив через кордон без декларування, ЄСПЛ взяв до уваги, що заявник не мав судимості і що кримінальне провадження, яке було порушено проти нього, було припинено через відсутність доказів (п.88), проти нього не було порушено кримінальну справу за відмивання грошей (п.91), шкода, яку заявник міг завдати владі, була незначною (п.92), і дійшов висновку, що мало місце порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції (п.94). Суд наголосив, що конфіскаційні заходи повинні бути пропорційними та враховувати індивідуальну поведінку особи, ступінь її вини і можливість застосування менш обтяжливого заходу.
У справі "Gogitidze and Others v. Georgia" (рішення від 12.05.2015, заява №36862/05) досліджувалася конфіскація майна, походження якого не було обґрунтовано, в рамках антикорупційного законодавства. ЄСПЛ підтвердив правомірність конфіскації без кримінального вироку. Визнав допустимим перекладання тягаря доведення на власника майна, якщо держава надала обґрунтовані підстави підозрювати незаконне походження. ЄСПЛ вважав, що вжита міра відповідала загальним інтересам, оскільки мала на меті забезпечити, щоб використання зазначеного майна не давало заявникам переваги на шкоду суспільству (п.103). 
Що стосується конкретно заходу "превентивної конфіскації", передбаченого італійським законодавством, Суд вже встановив, що він мав на меті забезпечити, щоб злочин не окупався, та запобігти несправедливому збагаченню, позбавивши відповідну особу та третіх осіб, які не мають дійсних прав на конфісковане майно, прибутку від злочинної діяльності, і, відповідно, мала, по суті, відновний, а не каральний характер (справа "Garofalo and Others v. Italy" (рішення від 21.01.2025, заява №47269/18 та 3 інші), п.134).
У справі "Arcuri and Others v. Italy" (рішення від 05.07.2001, заява №52024/99) ЄСПЛ наголосив, що конфіскація може бути пропорційною лише тоді, коли вилучається майно, яке є безпосереднім результатом незаконної діяльності, або використовувалося для такої діяльності. Це положення прямо корелює з обов`язком держави довести, що саме правочин, а не загальна поведінка сторін у сфері конкуренції, був укладений з метою, що "завідомо суперечить інтересам держави і суспільства".
Справа "Balsamo v. San Marino" (рішення від 08.10.2019, заяви №20319/17, 21414/17) стосувалася конфіскації грошей, виявлених у заявника, щодо яких було встановлено зв`язок із шахрайською схемою відмивання коштів. Конфіскація була застосована в рамках адміністративного/цивільного провадження, незважаючи на те, що кримінальна справа була припинена. ЄСПЛ підкреслив, що конфіскація може застосовуватися і за відсутності обвинувального вироку, який підтверджує вину, визнав, що конфіскація була пропорційною та правомірною. Суд наголосив, що оскільки метою конфіскації було вилучення вигоди, отриманої від злочинної діяльності (тобто превентивна мета, а не каральна), вона може бути застосована незалежно від доведення кримінальної вини особи. Суд врахував, що заявник не зміг надати переконливих доказів законності походження коштів.
ЄСПЛ неодноразово звертав увагу і на необхідності дотримання пропорційності при втручанні держави у право власності добросовісного власника. 
Так, у справі "AGOSI v. United Kingdom" (рішення від 24.10.1986, заява №9118/80) компанія-заявник оскаржила до Суду конфіскацію належних їй на праві власності золотих монет, які були вилучені митним органом Об`єднаного Королівства після спроби їх незаконного ввезення третіми особами на територію держави. ЄСПЛ аналізує конфіскацію без вироку, і встановлює критерії правомірності втручання: законність, легітимну мету, пропорційність. Навіть якщо особа поводилася неправомірно, держава має довести справедливий баланс. ЄСПЛ зазначив, що при вирішенні питання про повернення майна держава має враховувати поведінку власника — зокрема, чи був він причетний до правопорушення або чи проявив належну обачність. У цій справі ЄСПЛ не виявив порушення ст.1 Першого протоколу. Суд дійшов висновку, що британські органи влади забезпечили справедливий баланс між інтересами суспільства (боротьба з контрабандою) та правами власника, а сама процедура конфіскації не була свавільною.
У справі "Air Canada v. The United Kingdom" (рішення від 05.05.1995, заява 18465/91), яка стосувалася конфіскації літака, який був у лізингу та був використаний для вчинення злочину, про що власник не знав, ЄСПЛ навпаки дійшов висновку, що втручання, що наклало “індивідуальний і надмірний тягар” на добросовісного власника, порушує ст.1 Першого протоколу. 
Найбільш релевантною до справи, що переглядається, є справа "Kurban v. Turkey" (рішення від 24.11.2020, заява №75414/10). Заявник ( ОСОБА_1 ) разом з партнером уклали державний закупівельний контракт на виконання будівельних робіт і внесли відповідний завдаток (гарантію). Згодом органи влади виявили, що на момент участі в тендері проти заявника вже було порушено кримінальне провадження (пред`явлено обвинувачення) щодо маніпулювання попередніми державними закупівлями. На цій підставі національні органи скасували чинний контракт із заявником та конфіскували його завдаток. Заявник оскаржував конфіскацію завдатку як непропорційне втручання у право власності. ЄСПЛ визнав розірвання конфіскацію завдатку втручанням у право власності (ст.1 Першого протоколу), яке мало легітимну мету – захист публічних фінансів, запобігання змовам та забезпечення чесної конкуренції у сфері державних закупівель. Незважаючи на легітимну мету, Суд встановив порушення через непропорційність застосованого заходу. Національне законодавство вимагало виключення особи з тендеру, якщо їй пред`явлено обвинувачення (превентивний захід, спрямований на запобігання подальшим порушенням). Обвинувачення було зареєстровано ще до укладення контракту, але заявник не знав про це. Крім того, органи влади з великою затримкою повідомили про це тендерний орган і фактично самі дозволили заявнику укласти контракт. Скасувавши контракт і конфіскувавши завдаток після укладення та часткового виконання угоди, держава переклала на заявника фінансовий тягар власної адміністративної недбалості (несвоєчасного виконання своїх обов`язків з перевірки). Втручання було визнане надмірним, оскільки держава не змогла забезпечити належне виконання своїх обов`язків на ранньому етапі процедури. Суд також вважав, що навіть якщо розірвання договору було необхідним і неминучим, принцип справедливого балансу вимагав би принаймні застосування менш суворого заходу, що полегшив би фінансове навантаження на заявника, такого як повернення його гарантії та відшкодування частини або всіх його витрат.
ЄСПЛ вказав, що в конкретних обставинах цієї справи заявник мав принаймні законні очікування щодо можливості покладатися на договір і виконати його, а також очікувати повернення своєї гарантії, і це може розглядатися, для цілей ст.1 Першого протоколу, як пов`язане з майновими правами, наданими заявнику за договором.
Вищенаведена правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного суду від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23, де Об`єднана палата Верховного суду також зазначила про те, що враховуючи викладені вище висновки ЄСПЛ щодо конфіскації без вироку суду Об`єднана палата вважає, що у справі, яка переглядається, при застосуванні конфіскаційної санкції, передбаченої ч.3 ст.228 ЦК, не було дотримано принципу пропорційності як щодо винного учасника правочину, так і щодо того учасника, який діяв добросовісно.
У наведених вище справах ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на те, що для дотримання принципу пропорційності цивільна конфіскація має стосуватися майна, яке було отримане від злочинної діяльності, незаконного збагачення, майна, джерела походження якого сторона не могла пояснити, або майна, яке безпосередньо використовувалося при здійсненні злочинної діяльності. ЄСПЛ також визнав небезпечною тенденцію поширення конфіскації без вироку суду на випадки звичайних адміністративних порушень. 
Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 у справі №922/1391/18 вказав, що здійснивши правовий аналіз ч.3 ст.228 ЦК можна дійти висновку, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства. 
Отже, для застосування приписів ч.3 ст.228 ЦК прокурор у цій справі мав довести, що сам правочин (придбання світильників комунальним підприємством) за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства. Втім, прокурор цього не доводив, стверджував про порушення правил конкуренції, які мали місце під час проведення закупівлі. 
Антиконкурентна поведінка спрямована на спотворення конкуренції між учасниками торгів, але не завжди має за мету завдати шкоди державі чи підривати її інтереси. Тому така поведінка сама по собі не трансформує правочин у такий, що суперечить інтересам держави та суспільства у значенні ч.3 ст.228 ЦК. 
Разом з тим, у даній справі № 922/1002/24, прокурор не доводив, що внаслідок укладення правочину держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти або отримала товар/роботу неналежної якості. За цих умов відсутній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням конкуренції та погіршенню майнового становища держави, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
У справі "Kurban v. Turkey" (рішення від 24.11.2020, заява №75414/10) ЄСПЛ звернув увагу на норми Директиви Європейського Союзу 2014/24/ЄС яка встановлює загальні правила, що застосовуються до укладення державних контрактів на закупівлю. Директива містить правила щодо обов`язкових та факультативних підстав для виключення економічного оператора з участі у процедурі закупівлі. В Директиві вказано, що державні контракти не повинні укладатися з економічними операторами, які брали участь у злочинній організації або були визнані винними у корупції, шахрайстві на шкоду фінансовим інтересам Союзу, терористичних злочинах, відмиванні грошей або фінансуванні тероризму (п.100 преамбули). Замовникам слід надати можливість виключати економічних операторів, які виявилися ненадійними, наприклад, через серйозні порушення, такі як порушення правил конкуренції (п.101 преамбули). Отже, порушення правил конкуренції віднесено Директивою до факультативних підстав виключення економічного оператора (на розсуд замовника закупівлі). 
Також у цій справі ЄСПЛ вказав, що конфіскація без вироку суду (втрата завдатку, права виконувати договір та отримати оплату за вже виконані роботи, тобто права на покриття вже понесених витрат) є непропорційною у разі визнання недійсним договору, навіть укладеного з порушенням тендерної процедури (особою, яка не мала права брати участь у публічних закупівлях). 
ЄСПЛ вказав, що навіть якщо розірвання договору було необхідним і неминучим, принцип справедливого балансу вимагав би принаймні застосування менш суворого заходу, що полегшив би фінансове навантаження на заявника, такого як повернення його гарантії та відшкодування частини або всіх його витрат. 
При цьому, судом враховано правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23, відповідно до якої Об`єднана палата вважає, що враховуючи конфіскаційний характер санкції, передбаченої ч.3 ст.228 ЦК, який суд не може змінити, як і зменшити розмір, ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.
Об`єднана палата звертає увагу на невідповідність норми ч.3 ст.228 ЦК загальним засадам цивільного законодавства, її каральний характер, притаманний нормам саме публічного, а не приватного права, а також на суттєві логічні невідповідності приписів частин 1, 2 ст.228 ЦК, які встановлюють що нікчемним є правочин який суперечить публічному порядку, але як наслідок передбачають більш м`які наслідки - двосторонню реституцію та ч.3 цієї статті, яка щодо оспорюваного правочину (який порівняно з нікчемним є не очевидно недійсним і відтак має меншу суспільну небезпеку) встановлює у якості наслідків набагато жорсткішу санкцію - стягнення з винної сторони (сторін) майна на користь держави. 
У постанові Верховного Суду від 13.11.2024 у справі №911/934/23 вказано:
"82. Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19, пункт 8.22), від 06.09.2023 у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22, пункт 70), від 03.10.2023 у справі № 686/7081/21 (провадження № 14-91цс22, пункт 85) та інші).
83. Водночас санкції, передбачені частиною третьою статті 228 ЦК України, частиною першою статті 208 ГК України, не є компенсаційними, оскільки положеннями зазначених норм передбачено застосування цих санкцій на користь держави незалежно від ступеню негативного впливу виконання правочину на майновий стан держави, та навіть незалежно від того, чи наявний такий вплив взагалі. Отже, санкції, передбачені частиною третьою статті 228 ЦК України, частиною першою статті 208 ГК України, не є способами захисту прав держави, а є конфіскаційними санкціями. Вони спрямовані на покарання осіб, які порушили законодавчу заборону вчиняти правочин, який не відповідає інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
84. Застосування цих санкцій є втручанням держави у право власності приватних осіб. Тому підлягає застосуванню стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції). Відповідно до зазначеної статті кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
85. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:
- втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;
- якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;
- втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
86. Критерій обґрунтованості втручання виконаний, оскільки санкції передбачені у національному законодавств, а саме частиною третьою статті 228 ЦК України, частиною першою статті 208 ГК України. Критерій легітимної мети в частині цих майнових санкцій теж виконаний, оскільки вчинення дій, які не відповідають інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, знаходиться у сфері загальних інтересів. Але колегія суддів вважає, що критерій розумного балансу (пропорційності) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення, - не виконаний.
87. Так, ЄСПЛ у справі Imeri v. Croatia від 24 червня 2021 року (заява № 77668/14) зробив висновок, що принцип пропорційності має бути дотриманий не лише щодо визначення правил щодо суворості санкцій, але й оцінки факторів, які можуть бути взяті до уваги при встановленні санкцій (пункт 84). Зокрема, в зазначеній справі ЄСПЛ взяв до уваги той факт, що заявники не мали кримінального минулого та що вони не підозрювалися чи не були обвинувачені у вчиненні жодного кримінального правопорушення.
88. Колегія суддів вважає, що норми частини третьої статті 228 ЦК України, частини першої статті 208 ГК України порушують принцип пропорційності у двох аспектах: як в частині суворості санкцій, так і в частині неврахування факторів, які мають бути взяті до уваги при встановленні санкцій.
89. Зазначені наведеними вище статтями санкції визначаються в розмірі вартості предмета договору незалежно від того, в чому саме полягає невідповідність правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, якою мірою порушені інтереси держави і суспільства, його моральні засади. Відтак, не враховується ступінь тяжкості правопорушення та його наслідків. 
90. Санкції застосовуються без урахування будь-яких інших факторів, які мали б бути взяті до уваги. Наприклад, на їх застосування не впливає чи було вчинене правопорушення під впливом погрози, примусу; чи було воно вчинено повторно чи за попередньою змовою тощо.
91. При цьому суд, застосовуючи такі санкції, позбавлений можливості врахувати зазначені фактори, оскільки закон імперативно встановлює розмір таких санкцій у вигляді всього одержаного за правочином або належного за ним. Тобто у даному випадку закон встановлює абсолютно визначені та безальтернативні санкції, а суд не має розсуду для визначення (корегування) їх розміру.
92. Крім того, положення частини третьої статті 228 ЦК України, частини першої статті 208 ГК України передбачають застосування санкцій навіть до сторони правочину, яка не винна у правопорушенні (вчиненому іншою стороною), та є добросовісною. Так, у таких випадках з добросовісної сторони правочину стягується в дохід держави все одержане нею або належне їй на відшкодування виконаного незалежно від того, чи було фактично повернуто такій стороні все одержане іншою стороною, чи ні.
93. При цьому за висновками ЄСПЛ справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), "Кривенький проти України" від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).
94. Тому колегія суддів дійшла висновку про те, що норми частини третьої статті 228 ЦК України та частини першої статті 208 ГК України не підлягають застосуванню як такі, що порушують критерій сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції у світлі практики ЄСПЛ.
95. Колегія суддів mutatis mutandis враховує висновки Конституційного Суду України (КСУ), зроблені у Рішенні від 01.11.2023 у справі № 9-р(II)/2023 за конституційною скаргою ОСОБА_1 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого припису пункту 2 частини другої статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" (щодо індивідуалізації юридичної відповідальності за порушення прав споживачів) (далі - Закон № 2735).
96. У цьому Рішенні (пункти 4.8, 4.9 мотивувальної частини) КСУ звернув увагу на те, що встановлення в законі абсолютно визначених та/або безальтернативних санкцій має бути розумно поєднане з наданням законом уповноваженому суб`єктові притягнення особи до юридичної відповідальності варіативності в питанні обрання санкції до правопорушника, щоб уможливити додержання принципів домірності та індивідуалізації юридичної відповідальності. Принципи домірності та індивідуалізації юридичної відповідальності в разі притягнення особи до юридичної відповідальності можуть бути забезпечені, зокрема, у спосіб установлення в законі різних видів санкцій за вчинення того самого правопорушення або різних за розміром штрафів, що їх може бути накладено на порушників тієї самої охоронної норми. Оспорюваний припис Закону № 2735, що визначає безальтернативну санкцію, яка до того ж має ознаки абсолютно визначеної, не надає суб`єкту накладання адміністративного стягнення можливості врахувати те, що гіпотезою пункту 2 частини другої статті 44 Закону № 2735 охоплено велику кількість виявів об`єктивної та суб`єктивної сторін цього правопорушення. Таке не забезпечує домірності та індивідуалізації юридичної відповідальності порушника з урахуванням усіх значущих обставин справи.
97. Водночас колегія суддів не робить висновків про відповідність чи невідповідність Конституції України частини третьої статті 228 ЦК України, частини першої статті 208 ГК України, оскільки для вирішення спору у справі, що переглядається, це не є потрібним, бо з огляду на невідповідність цих положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції зазначені положення не підлягають застосуванню незалежно від того, чи відповідають вони Конституції України, чи ні. З цих же міркувань колегія суддів не аналізує правовідносини сторін та не встановлює їх характер, оскільки такий аналіз також не впливає на вирішення справи, що переглядається, по суті".
Отже, колегія суддів у справі №911/934/23 дійшла висновку про відсутність підстав для застосування ч.3 ст.228 ЦК як норми внутрішнього законодавства, що за своїм змістом створює підстави для непропорційного втручання держави в право власності приватних осіб, що суперечить приписам Першого протоколу до Конвенції. Такий висновок є загальним, базується на недоліках самої законодавчої норми (тобто він має застосовуватися незалежно від обставин конкретної справи). 
Тим не менше, незважаючи на тривалу публічну критику, ч.3 ст.228 ЦК так і не була виключена з ЦК, хоча її аналог у ГК (ст.208) втратив чинність у зв`язку з втратою чинності цим Кодексом в цілому у 2025 році. Крім того, питання щодо існування цієї норми наразі знаходиться на вирішенні законодавця (проєкт рекодифікації ЦК) – за таких умов втручання суду у вирішення цього питання не може вважатися доцільним. 
Відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного Суду від 19.12.2025 у справі №922/3456/23, Об`єднана палата уточнює висновки, що містяться у постановах від 13.11.2024 у справі №911/934/23, від 17.10.2024 у справі №914/1507/23, а також інших постановах колегій суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо застосування ч.3 ст.228 ЦК, таким чином: 
При визначенні підстав для застосування ч.3 ст.228 ЦК, яка містить санкцію конфіскаційного характеру, не властиву нормам цивільного законодавства, і яка несе в собі високі ризики втручання держави в право власності приватних осіб, суд має враховувати критерії, визначені ЄСПЛ, щодо пропорційності покарання (конфіскації без вироку суду) та можливості обрання менш обтяжливого заходу для винної сторони правочину (двосторонньої реституції, стягнення збитків, штрафу тощо). 
Ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.
ЄСПЛ звертає увагу на важливість дотримання принципу пропорційності втручання і щодо добросовісного власника майна (у нашому випадку – добросовсної сторони правочину, СКП "Харківзеленбуд").
На перший погляд, приписи ч.3 ст.228 ЦК свідчать про те, що втручання у право володіння майном добросовісного учасника правочину не відбувається, невинна особа не має зазнавати збитків через недійсний правочин, адже сторона має отримати від порушника назад своє майно, а з неї стягується в дохід держави лише те, що вона отримала від порушника. 
Так, відповідно до постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3456/23 від 19.12.2025, Об`єднана палата вважає, що за умови застосування відповідних приписів ч.3 ст.228 ЦК, відбувається непропорційне втручання в право власності й добросовісного учасника. 
По-перше, добросовісна сторона все одно втрачає очікуваний результат угоди. Вона витратила час, ресурси, можливо зазнала упущеної вигоди і зрештою залишиться ні з чим (лише зі своїм початковим майном/грошима). Якщо правочин був вигідним для неї, позбавлення майна чи прибутку може відчуватися як покарання, хоча умислу з її боку не було. 
По-друге, конфіскація майна добросовісної сторони (того, що вона отримала від іншого учасника) означає, що держава вилучає майно у особи, яка не вчинила свідомого порушення. Такий крок потребує дуже переконливого обґрунтування публічним інтересом. ЄСПЛ у подібних справах перевіряє, чи не було можливості обмежитися менш суворими заходами щодо невинної особи (справа "Air Canada v. the United Kingdom"). 
Об`єднана палата вважає, що застосування ч.3 ст.228 ЦК до спірних відносин призвело до порушення визначеного у рішеннях ЄСПЛ принципу пропорційності втручання держави в мирне володіння майном (ст.1 Протоколу першого до Конвенції) як щодо відповідача, так і щодо добросовісної сторони правочину. 
У даній справі №922/1002/24 прокурор стверджує про те, що у зв`язку з порушенням законодавства про захист конкуренції постраждали інтереси держави. Враховуючи, що закупівлю товарів проводило комунальне підприємство за гроші територіальної громади, а не держави, то при спотворенні результатів торгів постраждалою є територіальна громада міста Харкова.
Між тим, прокурор у позові просить суд стягнути кошти в дохід держави (до державного бюджету), а не бюджету міста Харкова (тобто територіальної громади, яка на думку прокурора постраждала від спотворення результату закупівель за комунальні кошти), що суперечить здоровому глузду і у сукупності з негативними майновими наслідками для комунального підприємства є очевидно непропорційним втручанням в право власності територіальної громади міста Харкова. 
Виходячи з викладеного, за висновками суду, у даному разі відсутні правові підстави для задоволення позову Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова, тому у задоволенні позову відмовляє повністю з підстав, наведених судом вище.
У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27.09.2001). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 
Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги ст.129 ГПК України, а також висновки суду про відмову у задоволенні позову, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на прокурора.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 1-5, 8, 10-12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, п. 2 ч. 1 ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд   

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України. 
Повне рішення складено "27" лютого 2026 р. 

Суддя		Є.М. Жиляєв