Справа № 560/2687/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

07 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, у якому просить визнати протиправною бездіяльність, що полягає у нерозгляді його заяви від 13.02.2026, неповідомленні про початок адміністративного провадження у строк, передбачений Законом України «Про адміністративну процедуру», просить зобов`язати повторно розглянути заяву від 13.02.2026 у встановленому законом порядку, прийняти рішення про звільнення з військової служби ОСОБА_2 , який здійснює догляд на підставі рішення про призначення догляду. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо звільнення з військової служби його брата, який на підставі рішення уповноваженого органу здійснює за ним догляд. На своє звернення відповіді не отримав, що вважає неправомірним. 
Військова частина НОМЕР_1 відзив не подала.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з такого. 
Як вбачається зі змісту скріншоту сервісу електронної пошти (а.с. 17), ОСОБА_1 направив на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву від 13.02.2026, у якій просив військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення з військової служби ОСОБА_2 (брата) у зв`язку з тим, що останній здійснює догляд за ним на підставі рішення від 19.08.2025 про призначення догляду. 
Судом з відкритих джерел встановлено, що еmail-адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 належить військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), де зі слів позивача проходить службу ОСОБА_2 . 
У матеріалах справи відсутні докази надання позивачу будь - якої відповіді на вказане звернення. 
Ухвалами від 26.02.2026 та від 16.03.2026 суд витребував у відповідача усі матеріали, що стосуються розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.02.2026. Станом на час розгляду справи витребувані судом документи не надійшли. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно зі ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулює Закон України «Про звернення громадян».
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Стаття 3 Закону № 393/96-ВР передбачає, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Статтею 15 Закону № 393/96-ВР визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто. 
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Згідно зі ст. 20 Закону України №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Як встановлено вище, відповідач не надав будь-які докази того, що направлене позивачем звернення не було ним отримане взагалі, або якщо отримане - його було розглянуто у встановлений строк та відповідно до визначеного порядку. Військова частина НОМЕР_1 , отримавши заяву позивача від 13.02.2026, була зобов`язана розглянути її у встановлений законом строк та надати обґрунтовану відповідь згідно з наданими повноваженнями. 
Крім того, витребувані судом матеріали, що стосуються розгляду заяви позивача, відповідачем не надані, що також свідчить про невиконання покладеного на нього обов`язку доказування. За таких обставин військова частина НОМЕР_1 допустила протиправну бездіяльність, що не спростовується будь-якими належними доказами. 
Що стосується суті звернення та позовної вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення ОСОБА_2 (брата) з військової служби, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Згідно з частинами другою, четвертою статті 2 Закону проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 №1153/2008 (далі по тексту - Положення № 1153/2008) військовослужбовці, які бажають звільнитись з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. Згідно з п.п.1 п. 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Відтак, з моменту призову на військову службу під час мобілізації та зарахування до списків особового складу військової частини особа набуває статусу військовослужбовця, а правовідносини щодо проходження військової служби регулюються спеціальним законодавством. У разі наявності підстав для звільнення з військової служби така особа може реалізувати своє право у встановленому законодавством порядку, зокрема шляхом подання відповідного рапорту командуванню військової частини про звільнення її з військової служби.
Отже, право на звільнення ОСОБА_2 з військової служби належить йому безпосередньо, і саме він повинен звернутись до командування військової частини із відповідним рапортом та пакетом документів, передбачених законодавством. У той же час, заяви або клопотання, подані іншими особами, включно з позивачем, не створюють для відповідача обов`язку звільнити військовослужбовця, оскільки законом передбачено, що рішення про звільнення приймається на підставі рапорту останнього. 
Що стосується визнання протиправною бездіяльності в частині неповідомлення заявника про початок адміністративного провадження відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру», суд виходить з такого.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адміністративну процедуру» цей Закон регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів. 
У таких адміністративних справах суб`єктом відносин є особа, яка має безпосереднє право на отримання адміністративної послуги або рішення на свою користь, а орган публічної влади зобов`язаний вчинити таку дію або прийняти відповідне рішення на її користь. 
У цій справі ОСОБА_1 подав заяву щодо звільнення з військової служби свого брата. Водночас, оскільки право на звільнення з військової служби належить безпосередньо ОСОБА_2 , тоді як позивач не має самостійного права вимагати прийняття рішення про звільнення іншої особи, його звернення не створює для відповідача юридичного обов`язку реагувати саме в порядку, визначеному Законом України «Про адміністративну процедуру» Відтак, положення Закону України «Про адміністративну процедуру» щодо обов`язку повідомити заявника про початок адміністративного провадження не застосовуються до розгляду заяви позивача.
З урахуванням зазначеного, в цій частині позов задоволенню не підлягає. 
Враховуючи те, що відповідач не довів обґрунтованість бездіяльності і доводи позивача ( в частині вимог) не спростував, позов слід задоволити частково. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 13.02.2026 відповідно до вимог чинного законодавства. 
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.02.2026 та вирішити її відповідно до чинного законодавства, наданих повноважень та з урахуванням висновків суду. 
У задоволенні решти вимог позову - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 07 квітня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Міністерство оборони України Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) 	

Головуючий суддя 		І.С. Козачок