ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року	м. Одеса	Справа № 915/305/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Філінюка І.Г.
суддів: Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2025 
по справі №915/305/25 
за позовом: Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 
до відповідача: Комунального підприємства «Грааль» Південноукраїнської міської ради 
про: стягнення заборгованості в загальній сумі 271171,93 грн.

суддя суду першої інстанції – Ільєва Л.М. 
місце винесення рішення: м. Миколаїв, Господарський суд Миколаївської області, вул.Фалєєвська, 14
повний текст рішення складено та підписано: 25.12.2025 року 

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Комунального підприємства «Грааль» Південноукраїнської міської ради про стягнення заборгованості в загальній сумі 1171137,76 грн., в т.ч. основного боргу в сумі 899965,83 грн., пені в сумі 125100,68 грн., інфляційних втрат в сумі 67263,78 грн., 3% річних в сумі 15809,87 грн. та 7% штрафу в сумі 62997,60 грн., посилаючись на наступне.
01.11.2017 між Акціонерним товариством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» філія «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» та Комунальним підприємством «Грааль» Южноукраїнської міської ради було укладено договір № 06-05/ПУ-39985, за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання відпускати відповідачу питну воду на господарські потреби, а абонент зобов`язався сплатити за використану питну воду в кількості та розмірах, передбачених договором.
Як стверджує позивач, у відповідності до умов договору позивач у період з травня 2024 по червень 2024 надав відповідачу вищезазначені послуги на загальну суму 1155332,11 грн.
Так, позивач з посиланням на умови п.3.3. договору зазначає, що оплата за фактично спожиту питну воду повинна проводитись щомісячно, протягом 14-ти календарних днів від дати одержання рахунку.
При цьому, як зазначає позивач, на виконання умов договору ним було надіслано відповідачу разом з супровідними листами рахунки на оплату наданих послуг за травень 2024 року № РС,24-969 від 31.05.2024 на загальну суму 661324,75 грн. та за червень 2024 року рахунок № РС,24-1165 від 30.06.2024 на загальну суму 494007,36 грн.
Поряд з цим позивач зазначає, що тарифи на послуги з централізованого водопостачання затверджені рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 398 від 19.12.2023 року.
Наразі позивач стверджує, що відповідачем було частково сплачено заборгованість, а саме: за травень 2024 року сплачено 30000,00 грн., за червень 2024 року сплачено 225366,28 грн. Таким чином, станом на 07.02.2025 заборгованість за травень 2024 року становить 631324,75 грн., а за червень 2024 року - 268 641,08 грн., всього 899965,83 грн.
Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором позивачем відповідно до умов п. 3.5. договору нараховано пеню в сумі 125100,68 грн. та штраф 7% в сумі 62997,60 грн., а також відповідно до приписів ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних в сумі 15809,87 грн. та інфляційні втрати в сумі 67263,78 грн.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2025 позов Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Комунального підприємства «Грааль» Південноукраїнської міської ради про стягнення заборгованості в загальній сумі 271171,93 грн. задоволено частково.
Стягнуто з Комунального підприємства «Грааль» Південноукраїнської міської ради на користь Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» інфляційні втрати в сумі 67263,78 грн., 3% річних в сумі 15809,87 грн., штраф у розмірі 7% в сумі 6299,76 грн., пеню в сумі 12510,07 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 14053,65 грн.
В задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» відмовлено.
Обґрунтування судового рішення. 
Місцевий господарський суд визнав обґрунтованими позовні вимоги, водночас зменшив пеню та штрафу на 90%, судом прийнято до уваги, що відповідач є комунальною установою, яка здійснює свою діяльність у сфері надання житлово-комунальних послуг, факт погашення відповідачем суми основного боргу в розмірі 899 965,83 грн. в процесі розгляду справи. 
Узагальнені вимоги та доводи апеляційної скарги:
14.01.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2025 по справі №915/305/25, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2025 у справі № 915/305/25 в частині призначення до стягнення пені в розмірі 12 510,07 грн та штрафу 7% в розмірі 6 299,76 грн, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Комунального підприємства «Грааль» Південноукраїнської міської ради, про стягнення пені в розмірі 125 100,68 грн., та штрафу 7% в розмірі 62 997,60 грн. задовольнити в повному обсязі.
Скаржник вважає, що судом першої інстанції при винесені рішення у справі № 915/305/25 не в повній мірі досліджено майновий стан відповідача а також залишено поза увагою і той факт, що тенденція накопичення поточної заборгованості відповідача має не виключний характер, а є систематичним явищем, що в подальшому спричинює розгляд спорів в судовому порядку. Скаржником неодноразово наголошувалося, що спір у справі № 915/305/25 не є єдиним судовим процесом в Господарському суді Миколаївської області, а отже і поняття вийнятковості обставин при вирішенні питання про зменшення нарахованих штрафних санкцій в даному випадку застосовуватися не може.
Скаржник вважає, що зменшення розміру пені та штрафу на 90 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призводить до порушення балансу інтересів сторін.
Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026.
На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №915/305/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили. 
Ухвалою Південно-західного апеляцйного господарського суду від 19.01.2026 доручено Господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали справи №915/305/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2025 по справі №915/305/25 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції. 
29.01.2026 матеріали справи №915/305/25 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2025 по справі №915/305/25. 
Визначено розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2025 по справі №915/305/25 у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи. 
Встановлено іншім учасникам провадження у справі, а саме: відповідачу у справі Комунальному підприємству «ГРААЛЬ» Південноукраїнської міської ради строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, відзив має надійти до Південно – західного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення про відкриття апеляційного провадження у справі, з урахуванням строків поштового перебігу. 
Комунальне підприємство «ГРААЛЬ» Південноукраїнської міської ради правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось. 
Згідно з частини 13 статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.
Фактичні обставини справи.
01.11.2017 між ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» (постачальник) та Комунальним підприємством «Грааль» Костянтинівської селищної ради (абонент) було укладено договір на водопостачання № 06-05/ПУ-39985 від 01.11.2017, відповідно до п. 1.1. якого постачальник бере на себе зобов`язання відпускати абоненту (територія Костянтинівської селищної ради) питну воду (далі - водопостачання) на господарські потреби згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічні вимоги до води питної, призначені для споживання людиною» (ДСанНін 2.24-171-10), а абонент зобов`язується оплачувати за використану питну воду в кількості та розмірах передбачених цим договором.
Відповідно до п. 1.2 договору при виконанні умов договору сторони зобов`язуються керуватися «Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затвердженими наказом Міністерства з питань ЖКГ України № 190 від 27.06.2008.
Згідно з п. 2.1.1 договору постачальник зобов`язаний забезпечити абонента питною водою згідно (ДСанПін 2.24-171-10) у кількості 235568,16 куб.м/рік, що є лімітом споживання води та підтверджується розрахунком-заявкою (додаток № 2 до договору).
Пунктом 2.1.6. договору визначено, що постачальник зобов`язаний щомісячно в передостанній робочий день звітного місяця разом з абонентом складати акт про обсяг питної води, відпущеної абоненту за показниками приладів обліку, встановлених на межі експлуатаційної відповідальності сторін.
Відповідно до п. 2.2.5 договору абонент зобов`язаний щомісячно в передостанній робочий день звітного місяця разом з постачальником складати акт про обсяг використаної питної води за показниками приладів обліку, встановлених на межі експлуатаційної відповідальності сторін.
Згідно з п. 2.2.6 договору абонент зобов`язаний брати участь в контрольних обстеженнях та складати відповідні акти. У випадку відмови чи ухилення від участі в обстеженні, складанні чи підписанні актів, в акті проводиться запис про відмову.
Оформлений таким чином акт являється обов`язковим для виконання в зазначений у ньому термін, а також являється основою для розрахунків за спожиту питну воду.
Пунктом 2.2.8 договору передбачено, що абонент зобов`язаний проводити оплату за відпущену постачальником питну воду в строки і порядку, передбачені договором.
Згідно з п. 3.2 договору розрахунки за водопостачання здійснюються по встановленим тарифам, діючим на період дії договору.
Порядок встановлення і застосування тарифів регулюються уповноваженими органами відповідно з вимогами чинного законодавства. При зміні тарифів розрахунки проводяться за новими тарифами з дня їх введення. Постачальник письмово повідомляє абонента про зміну тарифів. Повідомлення являється невід`ємною частиною договору.
Тариф, на момент укладання договору, на послугу водопостачання складає 3,44 грн. за 1 м3 (без урахування ПДВ 20%).
Орієнтовно вартість послуг по договору складає 972425,36 грн. з урахуванням ПДВ 20 % - 162070,90 грн.
Пунктом 3.3 договору визначено, що оплату за фактично отримані послуги абонент проводить щомісячно на підставі пред`явлених постачальником рахунків на оплату протягом 14 календарних днів від дати одержання рахунку.
Розрахунковим періодом є календарний місяць. 
Постачальник направляє абоненту рахунки цінним листом з повідомленням про вручення.
Грошові кошти перераховуються абонентом по платіжним реквізитам, вказаним у рахунку, пред`явленому постачальником до оплати.
При ненадходженні на поточний рахунок постачальника грошових коштів до 20 числа місяця, слідуючого за місяцем, в якому надавалися послуги, постачальник має право попередити абонента про припинення йому постачання води, до повного погашення заборгованості, після чого постачання води буду відновлено тільки за письмовою згодою сторін.
Відповідно до п. 3.5 договору у випадку несвоєчасної оплати платіжних документів в зазначений термін абонент сплачує пеню у розмірі 0,1 % від суми платежу за кожен день прострочення, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який сплачується пеня, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 %. 
Відповідно до п. 4.2.1 договору абонент зобов`язаний дотримуватись умов договору, викладених в п. 2.2.1 - 2.2.8 договору. Абонент несе відповідальність за оплату фактично спожитої води в повному обсязі і в терміни, які передбачені умовами договору.
Згідно з п. 6.1 договору договір вступає в силу з дати підписання його обома сторонами, скріплення підписів печатками та діє по 31.10.2018 року включно в частині постачання питної води, а в частині розрахунків – до повного розрахунку.
Постачальник відпускає абоненту питну воду з 01 листопада 2017 року.
Відповідно до пункту 3 статті 631 ЦК України, умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, що виникли до його укладання.
Пунктом 6.2 договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору протягом одного місяця до закінчення терміну його дії, він вважається пролонгований на наступний рік і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.
Додатками до договору є:
- додаток № 1 «Акт розмежування експлуатаційної відповідальності сторін»;
- додаток № 2 «Розрахунок-заявка на централізоване водопостачання».
Договір з додатками підписано та скріплено печатками сторін. Доказів визнання недійсним або розірвання договору суду не подано.
Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 426 від 19.12.2023 затверджено тарифи на послуги централізованого водопостачання та центрального водовідведення, які надає відокремлений підрозділ «Південноукраїнська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на території Южноукраїнської міської територіальної громади на 2024 рік, відповідно до п. 1.1. якого встановлено тариф на послуги з централізованого водопостачання для споживачів, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання у розмірі 18,04 грн. за 1 куб.м без ПДВ.
11.01.2024 відбулася державна реєстрація акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та його філій (відокремлених підрозділів), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11.01.2024. Таким чином, з 11.01.2024 Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» стало правонаступником усіх прав і обов`язків державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», у т.ч. за спірним договором.
Також рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 07.11.2024 року № 1987 було змінено найменування Комунального підприємства «Грааль» Южноукраїнської міської ради (код ЄДРПОУ 41340464) на Комунальне підприємство «Грааль» Південноукраїнської міської ради.
Позиція Південно – західного апеляційного господарського суду. 
Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Главою 24 ГК України (тут та далі, який був чинним на час виникнення спірних відносин) загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.
За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.
Згідно з частинами першою, другою статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 вказано, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. Тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549 - 552 ЦК України.
Так, статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Тобто, неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.
Водночас, неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
У тій же постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Частиною ж третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Так, судова практика щодо застосування вказаних норм ГК України та ЦК України наразі є усталеною (див. зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 923/587/20, від 01.10.2020 у справі № 904/5610/19, від 02.12.2020 у справі № 913/698/19, від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 24.02.2021 у справі № 924/633/20, від 03.03.2021 у справі № 925/74/19, від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 30.03.2021 у справі № 902/538/18, від 19.01.2021 у справі № 920/705/19, від 27.01.2021 у справі № 910/16181/18, від 31.03.2020 у справі № 910/8698/19, від 11.03.2020 у справі № 910/16386/18, від 09.07.2020 у справі № 916/39/19, від 08.10.2020 у справі № 904/5645/19, від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20, від 13.04.2021 у справі № 914/833/19, від 22.06.2021 у справі № 920/456/17) і відповідно до неї при визначенні розміру неустойки судам належить керуватися наступними загальними підходами (правилами):
- обидва кодекси містять норми, які дають право суду зменшити розмір обрахованих за договором штрафних санкцій, але ГК України вказує на неспівмірність розміру штрафних санкцій з розміром збитків кредитора як на обов`язкову умову, за наявності якої таке зменшення є можливим, тоді як ЦК України виходить з того, що підставою зменшення можуть бути й інші обставини, які мають істотне значення;
- зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки;
- довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання;
- неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора;
- господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення;
- закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення;
- чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, а тому таке питання вирішується господарським судом згідно статті 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;
- підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір таких санкцій саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи.
Тобто при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій судам належить брати до уваги як обставини, прямо визначені у статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними.
При цьому, суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення неустойки. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236 - 238 ГПК України).
Так, стаття 86 ГПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина п`ята статті 236 ГПК України).
Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Відповідачем відзиві на позовну заяву (вх. № 10070/25 від 07.07.2025) заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, відповідно до якого відповідач просить суд застосувати ч. 3 ст. 551 ЦКУ та ст. 233 ГКУ, зменшивши розмір штрафних санкцій на 90%.
З урахуванням конкретних обставин даної справи, які мають юридичне значення, при вирішенні даного спору по суті судом враховано: 
- статус відповідача як комунального підприємства, яке засноване на майні Південноукраїнської міської територіальної громади, основним видом діяльності якого є надання послуг з водопостачання мешканцям територіальної громади селища Костянтинівка;
- відсутність у відповідача можливості самостійно встановлювати вартість послуг, що надаються, оскільки тарифи встановлюються виконавчим комітетом Південноукраїнської міської ради, до того ж тривалий час діє заборона на законодавчому рівні щодо підвищення тарифу на воду для кінцевого споживача внаслідок існуючого в Україні правового режиму воєнного стану;
- відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору;
- відсутність в діях відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання;
- правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання, при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Беручи до уваги предмет спору у даній справі, правовідносини, що склались між сторонами, а також виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, розумності; проаналізувавши всі фактичні обставини справи, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про зменшення розміру заявленої до стягнення пені на 90% до 12510,07 грн. та штрафу у розмірі 7% на 90% до 6299,76 грн.
Отже, стягнення з відповідача такої суми пені та штрафу компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строків сплати боргу, стягнення ж з відповідача пені та штрафу у повному обсязі не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання. Так, чинним законодавством не врегульований граничний розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із приписами ст.86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Щодо ж доводів скаржника про те, що зменшення судами належної до стягнення із відповідача пені та штрафу на 90 % фактично є звільненням останнього від відповідальності на несвоєчасне виконання зобов`язань, то колегія суддів з ними не погоджується і звертаючись до правового висновку об`єднаної палати Касаційного господарського суду, який викладено у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 зазначає, що і чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер.
Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частин першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на неправильне застосування судом першої інстанцій норми, закріпленої у статті 551 ЦК України, оскільки суд з`ясував обставини, передбачені зазначеною нормою, з урахуванням наявних у справі доказів.
Колегія суддів відзначає що для позивача не матиме негативних наслідків позбавлення його можливості стягнення пені та штрафу на 90%, наявність збитків та погіршення фінансового становища позивача, ним не доведено, а тому заперечення скаржника проти зменшення розміру пені колегією суддів відхиляється. 
Висновки апеляційного господарського суду:
Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» не спростовують висновків, викладених в рішенні Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2025 у справі № 915/305/25.
Будь-яких інших доводів, що могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення в порядку статей 277 - 279 ГПК України, скаржником не наведено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2025 у справі № 915/305/25 без задоволення, а оскаржуваного рішення – без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2025 у справі № 915/305/25 – залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк 

Суддя О.Ю. Аленін 

Суддя Н.М. Принцевська