Справа № 194/1760/25
Номер провадження 2/194/43/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
27 лютого 2026 року м.Тернівка 
Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Соколової Ю.І.,
за участю секретаря судового засідання – Коркіної Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виключення відомостей з актового запису про народження дитини, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, в інтересах якого діє представник Осьмак Я.В., звернувся до суду через систему «Електронний суд» з вказаною позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: вул.Інглезі, буд.5, м.Одеса) та просить суд:
- виключити з актового запису № 857 від 02.07.2025 року складеного Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відомості про батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Новоайдар Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 - батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою смт. Новоайдар Луганської області, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов?язати Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_6 , за № 857 від 02.07.2025 року складеного Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де: - зазначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - змінити прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 »; - змінити по-батькові дитини з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ».
Позовна заява обґрунтована тим, що позивач ОСОБА_1 з літа 2022 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з третьою особою ОСОБА_4 . 
На той час, а саме з 15.03.2008 року, ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 , який 20.03.2025 було розірвано за рішенням суду.
Від фактичних шлюбних відносин між позивачем та третьою особою, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 народила сина – ОСОБА_5 . Син народився вже в Одесі.
Проте, батьком сина, відповідно до свідоцтва про народження, записані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки син народився у травні 2025 року, а шлюб між третьою особою та відповідачем був розірваний у березні 2025 .
На теперішній час позивач знає, що саме він є рідним батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження № 49876 від 08.09.2025 медико-генетичного центру «Mama Papa».
Вважає, що у даному випадку його права як батька дитини порушені, бажає щоб дитина носила його прізвище та по-батькові, що змусила позивача звернутися до суду із цим позовом.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача.
Відповідач до суду повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав.
Треті особи до суду не з`явилися, належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи.
У судовому засіданні 18.02.2026 завершено розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18.02.2026 постановлено перейти до стадії ухвалення рішення, проголошення якого відкладено на 11.00 год. 27 лютого 2026 року в приміщенні Тернівського міського суду Дніпропетровської області.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів заодночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.
Як убачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5 . Батьками дитини у свідоцтві про народження дитини записані: батько – ОСОБА_3 , мати – ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02.07.2025Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 21).
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2025 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано, рішення набрало законної сили 22.04.2025 (зворотній бік а.с. 21-а.с. 22).
Як зазначено позивачем у позові, фактичні шлюбні відносини між ним ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розпочалися та тривають з літа 2022 року, а відповідач ОСОБА_3 залишився проживати в смт. Новоайдар Луганської області.
Згідно висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження №4987 від 08.09.2025, виготовленого медико-генетичним центром «Мама Папа», на замовлення позивача ОСОБА_1 , ймовірність того, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складає 99,99998% (а.с. 7-15).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 СК України).
Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.
Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.
Відповідно до ст.7 Конвенції про права дитини - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків.
Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина 1 статті 121 СК України).
Відповідно до ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.
Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Тлумачення норм СК України свідчить, що законодавець передбачив різні підстави для пред`явлення позовної вимоги про визнання батьківства, відповідно до статті 128 СК України та статті 129 СК України.
Так, у статті 128 СК України регулюється випадок, за яким запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Саме в такому разі особа, яка вважає себе батьком дитини, може подати до суду позовну заяву про визнання свого батьківства. При цьому, з врахуванням змісту частини першої статті 20 СК України та статті 128 СК України, позовна вимога про визнання батьківства згідно зі статтею 128 СК України виключена законодавцем із сфери дії позовної давності.
Частина ж перша статті 129 СК України стосується ситуації, за якої оспорити батьківство може чоловік, який вважає себе батьком дитини, а батьком дитини записаний інший чоловік.
Тобто, позивачем є чоловік, який вважає себе батьком дитини, а відповідачем - чоловік, який записаний батьком дитини.
Предметом доказування, в цьому разі є відсутність кровної спорідненості між дитиною і чоловіком, записаним як батько в актовому записі про народження дитини, та наявність такої спорідненості між дитиною й особою, яка вважає себе її батьком.
До позовної вимоги про визнання батьківства, згідно з частиною першою статті 129 СК України, застосовується позовна давність в один рік.
Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).
Таким чином, суд констатує, що і національним, і міжнародним законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо дитини, а також необхідність приймати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб.
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану.
У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства, мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що: «експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо».
У постанові Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19) зазначено, що «Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2021 в справі № 645/1098/18 (провадження № 61-759св21) зазначено, що «при вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).
Отже, висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.
Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Факт батьківства ОСОБА_1 по відношенню до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду від 08.09.2025 № 4987.
Сумнівів у правильності висновку дослідження не встановлено, відповідач не довів, що висновок є недостатньо обґрунтованим чи суперечить іншим матеріалам справи.
ТОВ «Мама Папа» має ліцензію Міністерства охорони здоров`я та спеціалізується саме на генетичних дослідженнях, висновок готувався на запит позивача саме для подання його до суду, експерта попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків, за статтями 384, 385 КК України.
Негативних наслідків для дитини у випадку визнання позивача його батьком, судом не встановлено.
Зазначені обставини у їх сукупності дають підстави для висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання батьківства, виключення відомостей з актового запису про народження дитини, а також про внесення змін до актового запису про народження дитини.
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
За положеннями пункту 20 глави 1 розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до Положення про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», резолютивна частина рішення щодо визнання батьківства повинна містити в собі всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері й батька, число місяць і рік народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Відповідно до статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження
За положеннями пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом МЮ України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, серед іншого, рішення суду про визнання батьківства.
Згідно з пунктом 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
На підставі вищевикладеного, позов підлягає задоволенню повністю, оскільки в ході розгляду справи судом знайшов своє підтвердження факт того, що позивач є біологічним батьком дитини, що підтверджено висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження та як наслідок мають бути внесені зміни до актового запису про народження дитини.
Керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Виключити з актового запису № 857 від 02.07.2025 року складеного Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відомості про батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Новоайдар Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 - батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, народженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянкою України, уродженкою смт. Новоайдар Луганської області, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов?язати Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_6 , за № 857 від 02.07.2025 року складеного Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зазначивши: 
-що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Запоріжжя, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 є батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Змінити прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».
Змінити по-батькові дитини з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ».
Відомості про матір - залишити без змін.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Тернівського міського суду Дніпропетровської області.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копію рішення направити сторонам.
Повний текст рішення складено 27 лютого 2026 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ).
Представник позивача: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ).
Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).
Третя особа: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , реєстрація як ВПО: АДРЕСА_5 ).
Третя особа: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 65101, вул.Інглезі, буд.5, м.Одеса, ЄДРПОУ 37946529).

Суддя Ю.І. Соколова