ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"09" лютого 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4776/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.
секретар судового засідання Масловська Є. Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (79018, Львівська обл., місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28)
до відповідача: Золотарьової Ірини Вадимівни ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 27 093,98 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився.
ВСТАНОВИВ:

1. Зміст позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал".
28.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит- Капітал" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Золотарьової Ірини Вадимівни, в якій просить суд стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №011/5434/502068 від 22.01.2019 в загальному розмірі 27 093,98 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 26 680,44 грн, заборгованість за відсотками 413,54 грн, а також судові витрати.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 03.12.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" за вх.№4914/25 від 28.11.2025 залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:
- доказів зміни відсоткової ставки за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 011/5434/502068 від 22.01.2019, а також доказів пролонгацій договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 011/5434/502068 від 22.01.2019;
- обґрунтованого розрахунку заборгованості за тілом кредиту у сумі 26 680,44 грн та заборгованості за відсотками у сумі 413,54 грн з урахуванням зауважень суду;
- доказів направлення відповідачу позовної заяви з додатками листом з описом вкладення.
Ухвала суду від 03.12.2025 була направлена позивачу до електронного кабінету та доставлена останньому 04.12.2025 о 14:42, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу.
15.12.2025 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків, згідно якої останній, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, зазначені недоліки усунув.
Ухвалою від 22.12.2025 суд постановив відкрити провадження у справі № 916/4776/25, прийняти справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначити судове засідання для розгляду справи по суті на "21" січня 2026 р. о 11:30.
Крім цього, вказаною ухвалою, зокрема, було запропоновано відповідачу подати відзив на позов в порядку ст.165 ГПК України, встановивши строк для надання відзиву та його надіслання позивачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
21.01.2026 до суду надійшла заява від відповідача, в якій останній просить надати представнику відповідача можливість ознайомитись з матеріалами справи №916/4776/25, надати додатковий строк на надання відзиву на позовну заяву з моменту надання матеріалів справи для ознайомлення та перенести розгляд справи на іншу дату та час.
В судове засідання 21.01.2026 позивач та відповідач не з`явились.
Ухвалою суду від 21.01.2026 відмовлено у задоволенні заяви відповідача (за вх. № 2347 від 21.01.2026) про надання додаткового строку на подання відзиву на позовну заяву із роз`ясненням відповідачу право на подання відзиву разом із заявою про поновлення процесуального строку та відкладено розгляд справи №916/4776/25 на "09" лютого 2026 р. о 14:30.
05.02.2026 до суду від відповідача надійшли наступні документи: відзив на позовну заяву разом із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку, а також клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу.
09.02.2026 в судове засідання позивач та відповідач не з`явились, водночас про розгляд справи були повідомлені належним чином.
В судовому засіданні суд поновив відповідачу пропущений процесуальний строк та долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву та клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу.
Крім того, у судовому засіданні суд дослідив наявні у матеріалах справи докази та підписав вступну та резолютивну частини рішення.

3. Позиція учасників справи.
3.1. Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" 
22.01.2019 між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Фізичною особою-підприємцем Золотарьовою Іриною Вадимівною укладено кредитний договір № №011/5434/502068, відповідно до якого Золотарьовій Ірині Вадимівні було надано кредитні кошти у формі кредитної лінії з максимальним лімітом кредитування у сумі 250 000,00 грн, строком до 22.01.2021.
П. 1.4 кредитного договору передбачено, що кредит надається виключно з метою фінансування господарської (підприємницької) діяльності клієнта.
Згідно з п. 3.1 договору, у разі ініціювання клієнтом операцій по рахунку з використанням спеціальних платіжних засобів та при відсутності (недостатності) на рахунку власних коштів клієнта, банк зобов`язується надати кредитні кошти шляхом їх безготівкового переказу з позичкового рахунку на рахунок в межах поточного ліміту та здійснити ініційовану клієнтом операцію. З моменту здійснення таких платежів банк вважається таким, що надав клієнту кредит на суму здійснених банком платежів.
З метою отримання кредитних коштів Золотарьова Ірина Вадимівна звернулась до АТ "Райффайзен Банк Аваль" з метою використання кредитної лінії з поточного рахунку. Згідно виписки по рахунку позичальника, банком дотримано умови кредитного договору і видано позичальнику кредитні кошти. 
Відтак, як вказує позивач, банк виконав зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме надав Золотарьовій Ірині Вадимівні грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору.
13.12.2022 АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" уклали договір відступлення права вимоги №114/2-56.
Згідно вказаного договору ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ "Райффайзен Банк", включно і до Золотарьової Ірини Вадимівни за кредитним договором №011/5434/502068 від 22.01.2019.
Отже, як вказує позивач, термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з позовом з метою повернення кредитних коштів та відсотків у зв`язку з неналежним виконанням позичальником кредитного договору та просить суд стягнути з Золотарьової Ірини Вадимівни на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованість у сумі 27 093,98 грн, з яких 26 680,44 грн – за тілом кредиту та 413,54 грн – заборгованість за відсотками. 
Крім того, позивач просить суд стягнути судовий збір у сумі 2 422,40 грн та 8 000,00 грн – витрати на професійну правничу допомогу.

3.2 Доводи ОСОБА_1 
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, щодо доводів позивача про зміну відсоткової ставки за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 011/5434/502068 від 22.01.2019 зазначає таке.
Позивач вказує, що у період з 26.01.2020 по 06.04.2020 розмір процентів становив 29,9 % річних. З 06.04.2020 по 30.07.2020 відбулася зміна відсоткової ставки з 29,9 % річних до 27,0 % річних відповідно до рішення Уповноваженого органу Банку про зменшення відсоткової ставки строком на три місяці. 30.07.2020 Уповноваженим органом Банку відсоткову ставку було повернуто до 29,9 % річних.
Як зазначає позивач, зменшення відсоткової ставки здійснено з метою зменшення фінансового навантаження на клієнта Банку в період дії карантину, запровадженого у зв`язку зі спалахом гострої респіраторної хвороби COVID-19.
Водночас відповідач звертає увагу, що, як убачається з розрахунку, зменшення відсоткової ставки відбулося 06.04.2020, тоді як карантин на території України було запроваджено з 12.03.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Крім того, відповідач зазначає, що карантин було відмінено з 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Отже, відповідач наголошує, що підвищення відсоткової ставки до 29,9 % річних відбулося 30.07.2020, тобто задовго до завершення дії карантину.
Крім того, щодо пролонгації строку дії кредитного договору, відповідач зазначає, що не надавала згоду на пролонгацію. 
Також, відповідач вказує, що позивачем не надано на вимогу суду протокол про прийняття рішення про продовження строку дії кредитного договору, а отже такого доказу у справі немає.
Відповідачем також надано до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат, в обґрунтування якого відповідач вказує, що ціна позову складає 27 093,98 грн, при цьому витрати на правничу допомогу складають 8 000,00 грн, що становить більш ніж 29%, що на думку відповідача є завищеною сумою. 
Відповідач також вказує, що позивач є юридичною особою та може мати в штаті працівників, які можуть представляти інтереси позивача. 
Крім того, проаналізувавши Єдиний державний реєстр судових рішень, відповідач вказує, що представник позивач є постійним його представником.
Таким чином, відповідач вважає, що сума судових витрат у розмірі 8 000,00 грн є надто завищеною та просить суд зменшити суму судових витрат на правничу допомого.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.
Між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Фізичною особою-підприємцем Золотарьовою Іриною Вадимівною укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № №011/5434/502068 від 22.01.2019 (а. с. 7-10), відповідно до п. 1.1 якого протягом строку дії кредиту банк надає клієнту можливість використання кредитної лінії з поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), МФО 328351.
В межах максимального ліміту встановлюється поточний ліміт кредиту .
На дату укладення договору поточний ліміт кредиту складає 50 000,00 грн. В подальшому поточний ліміт встановлюється та визначається відповідно до ст. 3 договору.
Згідно з п. 1.2 договору, строк дії кредиту – з наступного дня, що слідує за датою укладання договору по 22.01.2021 включно, далі – дата закінчення кредитування може змінюватись в порядку, передбаченому договором.
Відповідно до п 1.3 договору, без укладання додаткових угод до договору, банк має право подовжити строк дії кредиту на 24 календарних місяці за умови, що на дату закінчення кредитування буде дотримано кожну з наступних умов: 
- банк за 20 робочих днів до останнього робочого дня строку дії кредиту не отримав листа клієнта про відмову від подовження строку дії кредиту; 
- відсутні факти невиконання або неналежного виконання клієнтом своїх зобов`язань за договором;
- відсутні умови, передбачені п. 8.2 договору.
Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів, розглядається сторонами як згода клієнта на подовження строку дії договору.
П. 1.4 передбачено, що кредит надається виключно з метою фінансування господарської (підприємницької) діяльності клієнта, у зв`язку із чим до відносин сторін не застосовується Закон України "про споживче кредитування".
П. 1.5 договору, грошові зобов`язання клієнта за договором є безумовними та безвідкличними, їх виконання має пріоритет над будь-якими поточними та майбутніми грошовими зобов`язаннями клієнта, якщо інше не встановлено законодавством України.
Відповідно до п. 2.1 договору, протягом всього строку користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати щомісяця банку проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 29.9% річних, крім випадків, передбачених п. 2.2 договору.
Згідно з п. 2.2 договору, для операцій зі здійснення клієнтом операцій щодо оплати товарів/робіт/послуг з використанням спеціального платіжного засобу за рахунок кредиту проценти в період з дати здійснення такої операції по 10 число місяця, наступного за першою датою розрахунку процентних платежів після такої операції розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 0% річних. 
Пільговий період застосовується за умови, що вся сума заборгованості за кредитом станом на наступну після проведення операції дату розрахунку процентних платежів буде сплачена клієнтом до кінця пільгового періоду. У разі несплати клієнтом заборгованості за кредитом в сумі операцій згідно вищевказаних умов, пільговий період не застосовується та на суми заборгованості за кредитом внаслідок здійснених Операцій нараховуються проценти ставкою, зазначеною в пункті 2.1. договору.
П. 2.3 договору передбачено, що нарахування процентів здійснюється на щоденний залишок заборгованості по кредиту, зменшений на суму операцій, для яких діє пільговий період, за строк фактичного користування кредитом. Таке нарахування здійснюється щомісяця в будь-який день в період, що починається за 4 робочих дні до кінця календарного місяця та закінчується в останній день місяця, але не раніше 25 числа кожного календарного місяця (Дата розрахунку процентних платежів), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується перший день фактичного використання клієнтом кредитних коштів, останній день строку користування кредитом не враховується. Нарахування процентів здійснюється за період з дати фактичного використання кредитних коштів по дату розрахунку процентних платежів включно, а в наступні періоди - з дня, наступного за попередньою датою розрахунку процентних платежів, по дату розрахунку процентних платежів в поточному періоді включно.
При простроченні погашення Кредиту проценти нараховуються за весь строк фактичного користування кредитом на суму фактичної заборгованості, в тому числі, протягом строку такого прострочення, та підлягають сплаті відповідно до умов договору.
Згідно з п. 2.4 договору, погашення процентів за кредитом здійснюється шляхом договірного списання банком коштів в необхідній сумі з рахунку в дату розрахунку процентних платежів, в тому числі за рахунок збільшення заборгованості за кредитом понад суму поточного ліміту. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів на рахунок клієнта. Клієнт погашає таку збільшену заборгованість за кредитом відповідно до пункту 5.2 договору.
Відповідно до п. 3.1, на умовах договору, у разі ініціювання клієнтом операцій по рахунку з використанням спеціальних платіжних засобів та при відсутності (недостатності) на рахунку власних коштів клієнта, банк зобов?язується надати кредитні кошти шляхом їх безготівкового переказу з позичкового рахунку на рахунок в межах поточного ліміту та здійснити ініційовану клієнтом операцію.
З моменту здійснення таких платежів банк вважається таким, що надав клієнту кредит на суму здійснених банком платежів. При цьому, використання коштів за рахунок кредиту з використанням платіжної картки до рахунку із застосуванням ПІН-коду та/або реквізитів картки (зокрема, номер картки, строк дії картки, код cvv2/cvc2 тощо), у т.ч. довіреними особами клієнта, або в застосуванням CIN-коду, при здійсненні видаткових операцій з рахунку, розглядаються сторонами як використання кредиту клієнтом.
П. 3.2 договору передбачено, що поточний ліміт встановлюється банком щомісяця та діє в межах календарного місяця, в якому він встановлений. В першому місяці кредитування поточний ліміт встановлюється з дати початку кредитування.
Відповідно до п. 4.3 договору, страхова сума на кожний період страхування (календарний місяць) встановлюється з урахуванням п. 4.11 договору у розмірі 100 % від суми залишку заборгованості клієнта за кредитом станом на перше число місяця, що відповідає відповідному періоду страхування, включаючи проценти, неустойку, нараховані та несплачені протягом попередніх трьох місяців (у разі їх наявності), але не більше 250 000 грн незалежно від кількості та сум кредитів, наданих банком клієнту. Якщо залишок заборгованості станом на перше число місяця відповідного періоду страхування є більшим або дорівнює 25 грн, але меншим або дорівнює 2 000 грн, страхова сума встановлюється у розмірі 2 000 грн.
Згідно з п. 4.7 договору, страхова премія сплачується клієнтом щомісяця протягом перших десяти банківських днів поточного місяця (який є відповідним періодом страхування) шляхом здійснення банком договірного списання коштів у необхідній сумі з рахунку на умовах і в порядку, визначених п. 4.20 договору.
Якщо страховий платіж не було сплачено, страховий захист клієнта за договором автоматично припиняється з 00 год. 00 хв. дня, наступного за останнім днем попереднього періоду страхування (календарного місяця), за який було сплачено попередню страхову премію, а страховик звільняється від обов`язку здійснення страхової виплати по подіях, що відбулись протягом періоду страхування, за який (в період дії якого) не було сплачено страхову премію. Страховий захист відновлюється з 00 год. 00 хв. дня, першого дня періоду страхування, за який буде сплачено страхову премію.
Відповідно до п. 4.8 договору, при укладанні договору умови пп. 1.3, 1.5, 2.2.15, 3.4.1 програми страхування не застосовуються.
П. 4.20 договору передбачено, що клієнт доручає банку, з метою сплати страхової премії страховику за договором, кожного місяця, протягом перших 10 (десяти) банківських днів, здійснювати договірне списання прошових коштів з рахунку, у т.ч. за рахунок збільшення заборгованості за кредитним договором в рамках встановленого кредитного ліміту, а за його відсутності/недостатності за рахунок недозволеного овердрафту за рахунком. Договірне списання здійснюється в розмірі страхової премії, що розраховується банком самостійно на підставі умов договору. При цьому, розмір заборгованості клієнта перед банком збільшується на суму страхового платежу. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів клієнту. 
Відповідно до п 5.1 договору, клієнт зобов`язаний протягом строку дії договору здійснювати погашення заборгованості в порядку, визначеному договором, шляхом зарахування на рахунок щомісячного обов?язкового платежу, розрахованого відповідно до умов пункту 5.2. договору, та здійснити повне (остаточне) погашення заборгованості не пізніше дати закінчення кредитування.
5.2 договору передбачено, що клієнт зобов?язаний до 10 (десятого) числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою з дати укладення договору) датою розрахунку процентних платежів, забезпечити на рахунку наявність коштів для сплати щомісячного обов?язкового платежу в сумі не менше 15 відсотків від залишку заборгованості за кредитом на дату розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми, встановленої відповідними тарифами банка. При цьому, залишок заборгованості за кредитом, що береться до розрахунку щомісячного обов?язкового платежу, включає використану суму кредиту, суму нарахованих процентів, комісій та штрафів за всіма видами заборгованості, зменшену на суму не внесеного клієнтом щомісячного обов?язкового платежу попередніх місяців.
В разі недостатності на рахунку коштів, належних до сплати клієнтом банку за договором в термін виконання зобов?язань клієнта за договором, клієнт вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов?язань за договором,
П. 5.3 договору, клієнт зобов?язується зарахувати на рахунок щомісячний обов?язковий платіж, розрахований у поточному місяці, сума якого збільшена на суму невнесених клієнтом щомісячних обов?язкових платежів попередніх місяців та на суму непогашеного недозволеного овердрафту.
Згідно з п. 11.1 договору, банк у встановленому законодавством України порядку має право без згоди клієнта відступити свої права вимоги за договором будь-якій особі або обтяжити ці права іншим чином на умовах договору.
Відповідно до п 11.2 договору, у разі відступлення прав вимоги за договором, новий кредитор набуває усі права та обов?язки банку за договором, що стосуються умов кредитування, в повному обсязі, у тому числі право щодо повернення кредиту, процентів за користування ним, неустойок.
П. 11.4 договору, з моменту відступлення банком права вимоги за договором, рахунок закривається, страховий захист за договором припиняється без можливості його відновлення, а відповідні права та обов?язки сторін щодо рахунку та страхування, що випливають із статті 4 договору, припиняються.
Згідно з п. 12.1 договору, у разі невиконання або неналежного виконання зобов?язань, встановлених договором, сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та положень договору. До регулювання правовідносин, які неврегульовані договором, застосовуються відповідні норми законодавства України.
Відповідно до п 12.2 договору, клієнт, на вимогу банка, в дату розрахунку процентних платежів сплачує останньому:
12.2.1. за кожний випадок прострочення виконання грошових зобов?язань за Договором - штраф у розмірі 100 грн (сто гривень), окрім випадків невиконання грошових зобов?язань за договором, пов?язаних з накладанням арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунку. Сплата штрафу не звільняє клієнта від виконання прострочених зобов?язань за договором;
12.2.2. за невиконання або неналежне виконання клієнтом зобов?язань, визначених пунктом 3.5. договору, - штраф у розмірі 150 грн (сто п`ятдесяти гривень) за кожне таке порушення.
П. 13.2 договору передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками (за наявності) і діє до повного виконання ними прийнятих зобов?язань за договором. 
Договір підписаний уповноваженими особами банку, страховика та ОСОБА_1 та скріплений печатками банку та страховика.
Крім цього позивачем надано копію додатку №1 до договору (а. с. 10 зі зворотної сторони – 11), який містить тарифи та умови кредиту, підписаний кредитором та позичальником, та скріплений печаткою банку.
Також позивачем надано, копію заяви ОСОБА_1 на відкриття поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням платіжної картки та встановлення кредитного ліміту (а. с. 11 зі зворотної сторони – 12 зі зворотної сторони); копію заяви про надання попереднього рішення щодо кредитування (а. с. 13 – 13 зі зворотної сторони); додаток до заяви-анкети на встановлення кредитного ліміту – інформація щодо реального фінансового стану ОСОБА_1 (а. с. 14); копію податкової декларації платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця Золотарьової Ірини Вадимівни (а. с. 14 зі зворотної сторони – 15); копію додатку до положення про порядок розгляду кредитних заяв – інформація щодо реального фінансового стану ОСОБА_1 (а. с. 15 зі зворотної сторони); копію розписки про отримання картки (а. с. 16).
В матеріалах справи також наявна виписка по рахунку № 011/5434/502068 від 22.01.2019, з датами відображення операцій з 22.01.2019 по 29.12.2022 (а. с. 17-26).
Позивачем надано суду розрахунок заборгованості за договором (а. с. 56-57), з якого вбачається, що заборгованість станом на 15.12.2022 складає 27 096,63 грн, з яких заборгованість за дозволеним овердрафтом – 26 683,09 грн та заборгованість за відсотками – 413,54 грн.
В матеріалах справи наявний договір відступлення права вимоги №114/2-56 від 13.12.2022 укладений між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (а. с. 30-33 зі зворотної сторони), з п. 2.1 якого вбачається, що на умовах, встановлених договором та відповідно до ст. 512-519 Цивільного кодексу України, первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (портфель заборгованості).
Відповідно до п. 2.3 зазначеного договору, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов?язань за кредитними договорами.
Згідно з п. 3.1 договору, загальна вартість прав вимоги за договором (ціна договору) становить 8 239 392,79 грн.
Договір підписаний та скріплений печатками обох сторін.
Позивачем також надано платіжне доручення № 69348 від 13.12.2022 (а. с. 34), згідно якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" переведено суму у розмірі 8 239 392,79 грн.
Позивачем надано суду витяг з реєстру боржників від 15.12.2022 (а. с. 34 зі зворотної сторони), відповідно до якого право вимоги щодо кредиту, який є предметом заявлених позовних вимог, перейшло до позивача. 
Також позивачем надано досудову вимогу до Золотарьової Ірини Вадимівни за вих. № 22166039 від 14.11.2025 (а. с. 35).
Крім того, як вказує позивач фізична особа-підприємець Золотарьова Ірина Вадимівна припинила діяльність фізичної особи-підприємця, на підтвердження чого позивачем надано відповідні докази (а. с. 28). 
Вказане також було встановлено судом. З урахуванням означеного та з огляду на положення ст.50-52 ЦК України, судом у процесуальних документах зазначається фізична особа Золотарьова Ірина Вадимівна.
Крім того, позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 (а. с. 38 зі зворотної сторони), акт наданих послуг №1319 від 10.11.2025 до договору про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 (а. с. 39), згідно якого сума наданих послуг складає 8 000,00 грн, а також детальний опис наданих послуг до акту №1319 від 10.11.2025.

5. Позиція суду.
29.12.2020 ФОП Золотарьова І. В. припинила підприємницьку діяльність за власним рішенням, що встановлено судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.
Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №910/8729/18, від 09.10.2019 у справі №127/23144/18.
Згідно зі ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.
Статтею 26 ЦК України передбачено, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.
З наведених норм законодавства вбачається, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (ст. 42 Конституції України). Це право закріплено й у ст. 50 ЦК України, відповідно до якої право на здійснення підприємницької діяльності, не забороненої законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус "фізична особа-підприємець" сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право-і дієздатністю, та не обмежує їх.
Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 910/16713/15.
Відповідно до ст.52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Враховуючи наведене у сукупності, суд зазначає, що позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив господарську юрисдикцію спору відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін.
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Нормами статті 626 ЦК України, встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу приписів ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1054 ЦК України, встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1055 ЦК України, унормовано, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Як встановлено судом, між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Фізичною особою-підприємцем Золотарьовою Іриною Вадимівною укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № №011/5434/502068 від 22.01.2019 (а. с. 7-10), відповідно до п. 1.1 якого протягом строку дії кредиту банк надає клієнту можливість використання кредитної лінії з поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), МФО 328351.
З правового аналізу умов укладеного сторонами договору, судом встановлено, що вказаний договір, з огляду на приписи ст. 1054 Цивільного кодексу України, за своєю правовою природою є кредитним договором.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як встановлено судом, кредитор свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № №011/5434/502068 від 22.01.2019 виконав належним чином, надавши Золотарьовій Ірині Вадимівні грошові кошти, що підтверджується випискою по рахунку.
Суд також зауважує, що надана позивачем до суду виписка по рахунку є належним доказом використання відповідачем-1 наданих кредитних коштів в силу вимог ст. 74 ГПК України.
Водночас, Золотарьова Ірина Вадимівна свої зобов`язання за договором в повному обсязі не виконала, у зв`язку з чим, станом на момент укладення між АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" договору відступлення права вимоги заборгованість відповідача зі сплати основного боргу становить 26 680,44 грн – за тілом кредиту та 413,54 грн – заборгованість за відсотками, що вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Водночас у відзиві відповідач зазначає, що з приводу пролонгації строку дії кредитного договору вона не надавала згоди на таку пролонгацію.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056 ЦК України, позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.
Однак, як встановлено судом, згідно з п. 1.2 договору № №011/5434/502068 від 22.01.2019, строк дії кредиту розпочинається з наступного дня, що слідує за датою укладання договору по 22.01.2021 включно, далі – дата закінчення кредитування може змінюватись в порядку, передбаченому договором.
Відповідно до п 1.3 договору, без укладання додаткових угод до договору, банк має право подовжити строк дії кредиту на 24 календарних місяці за умови, що на дату закінчення кредитування буде дотримано кожну з наступних умов: 
- банк за 20 робочих днів до останнього робочого дня строку дії кредиту не отримав листа клієнта про відмову від подовження строку дії кредиту; 
- відсутні факти невиконання або неналежного виконання клієнтом своїх зобов`язань за договором;
- відсутні умови, передбачені п. 8.2 договору.
Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів, розглядається сторонами як згода клієнта на подовження строку дії договору.
Щодо зауважень відповідача стосовно пролонгації строку дії кредитного договору відповідно до п. 1.2 договору, суд зазначає наступне.
Із встановлених обставин справи вбачається, що в матеріалах справи відсутній лист відповідача про відмову від продовження строку дії договору, при цьому відповідач на наявність такого листа не посилається та доказів його направлення банку не надала.
Крім того, як убачається з наданої виписки по рахунку, після закінчення первісного строку кредитування - 22.01.2021 - відповідач здійснювала операції за рахунок кредитних коштів, зокрема зняття готівки та безготівкові розрахунки, що відповідно до умов договору свідчить про прийняття нею умов його пролонгації.
За таких обставин суд доходить висновку, що строк дії кредиту було продовжено в порядку, передбаченому пп. 1.2-1.3 договору, в односторонньому порядку банком за відсутності заперечень відповідача, а укладення додаткових угод не вимагалося.
Відтак, враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти в добровільному порядку відповідачем після настання відповідного терміну згідно з п. 2.1 кредитного договору №011/5434/502068 від 22.01.2019 не повернуті, суд доходить висновку про наявність у відповідача заборгованості зі сплати основного боргу у сумі 26 680,44 грн.
Щодо заборгованості за нарахованими відсотками у сумі 413,54 грн суд зазначає наступне.
Цивільне законодавство України розмежовує правову природу процентів як плати за правомірне користування коштами та як відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Так, відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Такі проценти є платою за користування грошовими коштами протягом строку, погодженого сторонами, та нараховуються у межах належного виконання договірних зобов`язань.
Натомість у разі прострочення повернення суми позики, відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, проценти за статтею 1048 ЦК України є платою за правомірне користування кредитними коштами у межах строку дії договору, тоді як наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання врегульовані статтями 1050 та 625 ЦК України та мають характер цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору № 011/5434/502068 від 22.01.2019. протягом усього строку користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати проценти, розраховані за фіксованою процентною ставкою 29,9 % річних (крім випадків, передбачених договором).
Згідно з пунктом 2.3 договору, проценти нараховуються на щоденний залишок заборгованості за фактичний строк користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році.
Пунктом 2.4 договору передбачено, що погашення процентів здійснюється шляхом договірного списання банком коштів у дату розрахунку процентних платежів, у тому числі за рахунок збільшення заборгованості понад суму поточного ліміту, без фактичної видачі кредитних коштів клієнту; така заборгованість підлягає погашенню відповідно до умов договору.
У заяві про усунення недоліків позивач зазначив, що у період з 26.01.2020 по 06.04.2020 процентна ставка становила 29,9 % річних; з 06.04.2020 по 30.07.2020 – 27,0 % річних відповідно до рішення уповноваженого органу банку про її тимчасове зменшення строком на три місяці; з 30.07.2020 процентну ставку було повернуто до 29,9 % річних.
Як зазначає позивач, зменшення процентної ставки здійснено з метою зменшення фінансового навантаження на клієнтів банку у період дії карантину, запровадженого у зв`язку з поширенням COVID-19.
Відповідач, у свою чергу, звертає увагу, що карантин на території України було запроваджено з 12.03.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, а відмінено з 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651, та зазначає, що повернення ставки до 29,9 % річних 30.07.2020 відбулося задовго до завершення карантину.
Оцінюючи наведені доводи, суд зазначає таке.
За змістом пункту 2.1 договору сторонами погоджено фіксований розмір процентної ставки – 29,9 % річних. Умовами договору не передбачено права банку на одностороннє збільшення процентної ставки понад встановлений розмір.
Як встановлено судом, розмір процентної ставки не було збільшено порівняно з погодженим договором. У період з 06.04.2020 по 30.07.2020 ставка була тимчасово зменшена до 27,0 % річних, після чого повернута до первісного, погодженого сторонами розміру – 29,9 % річних.
Таким чином, відбулося не підвищення процентної ставки, а її тимчасове зменшення з подальшим відновленням договірного розміру. Повернення до первісної ставки не є одностороннім збільшенням зобов`язання позичальника, оскільки відповідний розмір прямо передбачений умовами договору, погодженими сторонами при його укладенні.
Отже, суд доходить висновку, що кредитодавцем не порушено ані вимог цивільного законодавства, ані спеціальних норм, прийнятих у період дії карантину. Нарахування процентів здійснювалося відповідно до умов договору.
З урахуванням перевіреного судом розрахунку, заборгованість за тілом кредиту становить 26 680,44 грн, заборгованість за процентами – 413,54 грн. Доказів сплати вказаних сум або неправильності їх нарахування відповідачем не надано.
За таких обставин суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення заборгованості за процентами.
Щодо заміни кредитора суд вказує наступне.
Порядок заміни кредитора у зобов`язанні регулюється статтями 512 - 519 Цивільного кодексу України.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 Цивільного кодексу України, визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Як було встановлено судом, згідно з договором відступлення права вимоги №114/2-56 від 13.12.2022, АТ "Райффайзен Банк" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит- Капітал" право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № №011/5434/502068 від 22.01.2019 в сумі 27 093,98 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 26 680,44 грн, заборгованість за відсотками 413,54 грн.
Крім того, п. 11.1 кредитного договору, банк у встановленому законодавством України порядку має право без згоди клієнта відступити свої права вимоги за договором будь-якій особі або обтяжити ці права іншим чином на умовах договору.
Оскільки Золотарьова Ірина Вадимівна не виконала умови основного зобов`язання, чим порушила умови кредитного договору та вищезазначені норми матеріального права, суд визнає правомірним звернення позивача з даним позовом до відповідача.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1,2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За приписами ч.3-4 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно п. 8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Заявляючи вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, позивач зазначив, що такі витрати склали 8 000 грн.
У підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, укладений між ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Апологет" (виконавець), відповідно до п. 1.1 якого клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта.
Відповідно до п. 2.3 зазначеного договору, вартість наданих послуг правової допомоги за 1 (одну) кредитну справу складає 8 000,00 грн.
Крім того, представником позивача надано суду акт наданих послуг №1319 від 10.11.2025, відповідно до якого:
1. Підписанням цього акту сторони підтверджують факт надання Адвокатським об`єднанням та прийняття клієнтом послуг відповідно до положень укладеного ними договору про надання правової(правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року.
2. Виконавцем надано клієнту, а клієнтом прийнято послуги згідно договору про надання правової(правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року:
Боржник: Золотарьова Ірина Вадимівна, РНОКПП: НОМЕР_3 , Кредитний договір: №011/5434/502068
3. Сума наданих послуг відповідно до Договору складає: 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.
4. Сторони не мають жодних претензій, скарг та зауважень одна до одної стосовно виконання ними договору № 0107 від 01 липня 2025 року.
5. Опис виконаної роботи вказаний в деталізованому описі до даного акту.
6. Клієнт зобов?язаний зробити перерахунок суми наданих послуг на рахунок виконавця протягом 1 року з моменту підписання акту.
Також в матеріалах справи наявний детальний опис наданих послуг до акту № 1319 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, у якому вказані відповідні роботи:
- Усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором – 0 год. 30 хв.
- Ознайомлення з матеріалами кредитної справи – 2 год. 00 хв.
- Погодження правової позиції клієнта у справі – 0 год. 30 хв.
- Складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта – 3 год. 30 хв.
- Подання заяви до суду від імені клієнта – 1 шт. Усього год.: 6 год. 30 хв. Усього шт. – 1 шт.
Враховуючи вищевказані докази, суд зазначає про доведеність відповідачем факту надання йому правничої допомоги.
Водночас, суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7,9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Згідно матеріалів справи, відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу (а. с. 83-84). в обґрунтування якого відповідач вказує, що ціна позову складає 27 093,98 грн, при цьому витрати на правничу допомогу складають 8 000,00 грн, що становить більш ніж 29%, що на думку відповідача є завищеною сумою. 
Відповідач також вказує, що позивач є юридичною особою та може мати в штаті працівників, які можуть представляти інтереси позивача. 
Крім того, проаналізувавши Єдиний державний реєстр судових рішень, відповідач вказує, що представник позивач є постійним його представником, у зв`язку з чим відповідач вважає, що діяльність представника позивача зводиться по більшій мірі до технічних дій.
З урахуванням наведеного, відповідач просить суд зменшити позивачу розімр судових витрат на правничу допомогу.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини можуть бути використані судом в якості джерела права.
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Щодо послуги стосовно надання усної юридичної консультації, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції клієнта суд зазначає, що відповідні послуги фактично охоплюються послугою з написання позовної заяви.
Крім того, у наданому детальному описі наданих послуг відсутня інформація вартості кожної послуги окремо.
Відтак, з урахуванням викладених обставин, з огляду на наведені вище положення Закону, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 2 000 грн.
Враховуючи висновки суду щодо обґрунтованості позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (79018, Львівська обл., місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за тілом кредиту у сумі 26 680 /двадцять шість тисяч шістсот вісімдесят/ грн 44 коп., заборгованість за відсотками у сумі 413 /чотириста тринадцять/ грн 54 коп., судовий збір у сумі 2 422/дві тисячі чотириста двадцять дві/ грн 40 коп., витрати на правничу допомогу у сумі 2 000 /дві тисячі/ грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16 лютого 2026 р.

Суддя Ю.М. Щавинська