ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/5554/25  Номер провадження 22-ц/814/1400/26	Головуючий у 1-й інстанції МАХАНЬКОВ О. В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.
розглянувши у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 12 листопада 2025 року, постановлене суддею Маханьковим О.В.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:
02.09.2025 ТОВ «Кей-Колект» звернулося в суд із указаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість у розмірі 245024,71 грн, із яких: 56986,17 грн - 3% річних; 188038,54 грн - інфляційні втрати; а також суму сплаченого судового збору, який склав 2940,30 грн.
В обґрунтування підстав позову зазначає, що 22.12.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №11103267000, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 35000,00 доларів США на умовах повернення коштів у розмірах та строки, встановлених графіком погашення кредиту.
Позичальник допустив порушення умов зобов`язання, у зв`язку із чим рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 21.01.2011 (справа №2-1087/11) із ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 387 769,45 грн.
12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, згідно з умов якого останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги за договором №11103267000 від 22.12.2006.
Зазначає, що ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 28.02.2014 замінено сторону виконавчого провадження - стягувача із ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект». Між тим, судове рішення боржником залишається не виконаним, а тому позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства інфляційні втрати наховані за період із 02.04.2017 по 23.02.2022 у розмірі 188038,54 грн та 3% річних, які за цей же період склали 56 986,17 грн.
Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 12.11.2025 позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість у розмірі 245 024,71 грн, із яких: 3% річних - 56 986,17 грн; сума нарахованих інфляційних втрат - 188 038,54 грн; а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що у відповідача існує грошове зобов`язання перед новим кредитором - ТОВ «Кей-Колект» у розмірі 387769,45 грн, яке виникло на підставі судового рішення від 21.01.2011 у справі №2-1087/11. Доказів належності виконання зобов`язання відповідач не надала, а тому позивач набув право на позов про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
При цьому, районним судом враховано, що позивач, звернувшись до суду із позовом 12.01.2025 та заявивши вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 02.04.2017 до 23.02.2022 дотримався строків давності, які продовжувалися відповідно до Закону №540-ІХ.
Не погодившись із таким рішенням відповідач оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Розгляд справи просить проводити за її відсутності.
Вважає, що при постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції неправильно трактував мотивувальну частині рішення від 18.05.2010 у справі №2-237/10, яким стягнуто заборгованість за кредитом в іноземній валюті у розмірі 48 217,50 доларів США, що по курсу НБУ становить 386222,15 грн. При цьому виконавчий лист видано та відкрито виконавче провадження саме про стягнення боргу в іноземній валюті. 
Повідомляє, що стягнення заборгованості за рішенням суду виконується в рамках виконавчого провадження №63575159, відкритого постановою приватного виконавця Скрипника В.Л. При зарахування внесених боржником платежів приватним виконавцем здійснюється за курсом валюти станом на дату проведення такого платежу з урахуванням збільшення курсу долара США. 
Із підстав викладеного та посилаючись на позицію Верховного Суду, сформовану у справі №130/2604/18 від 03.03.2021, яка містить висновок, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, вважає безпідставним стягнення з неї інфляційних втрат.
Вважає, що дії кредитора недобросовісними, оскільки із 2014 року він не був обмежений у можливості звернення в суд із позовом про стягнення нарахувань в порядку статті 625 ЦК України. Між тим, обрав саме час на період коронавірусу та воєнного стану, коли боржник був максимально уразливим, у тому числі щодо додаткового тягаря фінансової відповідальності. 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.12.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 30.12.2025.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в межах вимог апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.12.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №11103267000, за яким банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 56900,00 доларів США та сплатити проценти, комісії у порядку і на умовах, визначених цим договором. Указана сума кредиту дорівнює еквіваленту 287345,00 грн за курсом НБУ на день укладення цього договору./а.с.7-12/
Зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №11103267000 від 22.12.2006 забезпечені іпотекою, про що 22.12.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки (житлові приміщення)./а.с.15-17/
12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, згідно за умов якого останнє, серед іншого, набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги за договором №11103267000 від 22.12.2006./а.с.33-39/
Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 05.07.2012 (справа №1615/2690/2012) заяву ТОВ «Кей-Колект» про заміну стягувача виконавчого провадження задоволено.
Замінено у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2-237/2010, виданим 30.08.2010 Крюківським районним судом м.Кременчука на виконання рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 18.05.2010 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11103267000 від 22.12.2006 у сумі 48217,50 доларів США, що по курсу НБУ станом на 06.10.2009 становить 386222,15 грн, а також судові витрати - 1700,00 грн судового збору та 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи./а.с.20-21/
Постановою державного виконавця Крюківського ВДВС МУЮ Мацак А.В. від 25.09.2014 ВП №44860963 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-237, виданого 30.08.2010 Крюківським районним судом м.Кременчука про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість у розмірі 387769,45 грн./а.с.24/
Додатками до позовної заяви є: довідка ТОВ «Кей-Колект» №28/08/2025/733008/1 від 28.08.2025, якою повідомлено, що боржник не виконує рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 21.01.2011 у справі №1087/11, заборгованість у розмірі 387769,45 грн не погашена; розрахунки інфляційних втрат нарахованих за період із 02.04.2017 по 23.02.2022, виходячи із суми заборгованості за кредитним договором 387769,45 грн, що склала 188038,54 грн; та за цей же період з% річних - 56 986,17 грн./а.с.18-19/
15.10.2025 відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову, заявивши про застосування наслідків спливу строку позовної давності./а.с.51-53/
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що у відповідача існує грошове зобов`язання перед ТОВ «Кей-Колект» у розмірі 387769,45 грн, яке виникло на підставі рішення суду від 21.01.2011 у справі №2-1087/11 і доказів виконання якого відповідач не надала. 
Із підстав викладеного районний суд дійшов висновку, що відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України ТОВ «Кей-Колект» має право на стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 56986,17 грн та інфляційних втрат у розмірі 188038,54 грн, нарахованих за період з 02.04.2017 по 23.02.2022.
При цьому районним судом враховано, що карантин на території України скасований з 30.06.2023 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651, а тому позивач, звернувшись до суду 12.01.2025, в частині вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 02.04.2017 до 23.02.2022, дотримався строків давності, які продовжувалися відповідно до Закону №540-ІХ.
Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з таких підстав. 
Спірні правовідносини стосуються реалізації правонаступником кредитора свого права на притягнення боржника до відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, визнаного рішенням суду.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання/неналежне виконання (стаття 610 ЦК України).
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).
Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Наведене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.
При цьому, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох проценти річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16).
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що у розумінні наведених положень закону позивач, як правонаступник кредитора, вправі вимагати стягнення в судовому порядку процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання, підтвердженого рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 18.05.2010.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, суд першої інстанції врахував складений ТОВ «Кей-Колект» розрахунок за яким розмір 3% річних період із 02.04.2017 по 23.02.2022 склав 56986,17 грн. 
Позивач, диспозитивно розпорядившись належним йому правом, розмір заборгованості не уточнював. Тоді як заперечення відповідача, викладені у доводах апеляційної скарги зводяться до недобросовісності дій кредитора, які в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження, як і твердження про безпідставність стягнення 3% річних.
Між тим, поза увагою районного суду залишився той факт, що предметом укладеного між сторонами договору про надання споживчого кредиту є грошові кошти в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії на суму 56 900,00 доларів, що дорівнювало еквіваленту 287 345,00 грн за курсом НБУ на день укладення договору, із яких судом постановлено до стягнення заборгованість у сумі 48217,50 доларів США, що по курсу НБУ станом на 06.10.2009 становить 386 222,15 грн. 
За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження примусове виконання судового рішення №2-237/2010 здійснюється в іноземній валюті, а тому передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.
Таких висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 01.03.2017 у справі №6-284цс17, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №296/10217/15-ц.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат. У іншій частині рішення залишити без змін.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам - 23% з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2240,26 грн (2797,41 грн (судовий збір відповідача за подачу апеляційної скарги) - 557,15 грн (судовий збір позивача за подачу позову).
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - задовольнити частково. 
Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 12 листопада 2025 року - змінити.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» в частині стягнення із ОСОБА_1 інфляційних втрат - відмовити.
У іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (ЄДРПОУ 37825968) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2240,26 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя        Л.І. Пилипчук

Судді          Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак