ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2026 р.  м. Київ  Справа № 911/1420/25 

Господарський суд Київської області в складі головуючої судді Третьякової О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу №911/1420/25
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум» (03067, м. Київ, вул. Гарматна, 8) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Річковий порт «Демидів» (07335, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Демидів, вул. Морська, буд. 4)
про стягнення 93406,34 грн,
без повідомлення (виклику) сторін.
Обставини справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум» (далі – позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Річковий порт «Демидів» (далі – відповідач) про стягнення 93406,34 грн, з яких 58632,02 грн основного боргу, 5532,29 грн 3% річних та 29242,03 грн інфляційних втрат, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу від 05.02.2019 №121/01/19.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.05.2025 відкрито провадження у справі №911/1420/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у зв`язку з малозначністю справи в порядку п.1 ч.5 ст.12, ч.1 ст.247, ч.1 ст.250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив та ін.
Відповідно до ч.6 ст.6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат. Якщо реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.
Оскільки у відповідача відсутній зареєстрований електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, ухвалу Господарського суду Київської області від 07.05.2025 про відкриття провадження у справі №911/1420/25 надіслано судом засобами поштового зв`язку «Укрпошта», рекомендованим листом з повідомленням про вручення №0601143910044, на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент надходження позову до суду. 
Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу. 
Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру. 
За приписами ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. 
Згідно з п.1 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку. 
Однак, конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі повернувся до суду відділенням поштового зв`язку без вручення адресату. 
Відповідно до ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Відтак, в силу положень п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі. 
Щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи суд наголошує, що згідно з ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. 
Судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. 
Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. 
Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень – автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. 
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб – порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). 
В установлений процесуальним законодавством та судом в ухвалі від 07.05.2025 строк відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов. 
Згідно з ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вище перелічених норм Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставин справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд
встановив:
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум» (далі – постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Річковий порт «Демидів» (далі – споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу від 05.02.2019 №121/01/19 (далі – договір) та підписано заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу (далі – заява), що є додатком №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 05.02.2019 №121/01/19. 
Відповідно до п.2.1 договору постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача а споживач оплачує постачальнику вартість (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. 
Відповідно до п.3.1 договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору. 
У пункті 1 заяви, що є додатком №1 до договору зазначено, що початком постачання є 01.03.2019.
Відповідно до п.3.3 договору постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої оплати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору. 
Між позивачем та відповідачем підписано комерційну пропозицію до договору про постачання електричної енергії споживачу (далі – комерційна пропозиція), що є додатком №2 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 05.02.2019 №121/01/19. 
Відповідно до п.5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. 
Згідно з п.5.2 договору спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії. 
Ціна електричної енергії має зазначатись постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. У випадку застосування до споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані у рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін. 
Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п.5.4 договору).
Відповідно до п.5.5 договору розрахунки споживача за цим договором здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі – спецрахунок). 
Згідно з п.5.6 договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. 
Відповідно до п.5.7 договору якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. 
Споживач повинен не пізніше 9 годин 00 хвилин 1 числа місяця, що слідує за розрахунковим, надавати постачальнику підписаний акт здачі-приймання електричної енергії, в якому відображається обсяг поставленої постачальником споживачу у розрахунковому місяці електричної енергії (п.5.12 договору). 
Відповідно до пп.1, 2 п.6.1 договору споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому договорі; купувати електричну енергію із забезпеченням рівня якості комерційних послуг, відповідно до вимог діючих стандартів якості надання послуг, затверджених регулятором, а також на отримання компенсації за порушення таких вимог, розмір якої визначено в комерційній пропозиції.
Відповідно до пп.1 п.6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору. 
Згідно з пп.1 п.7.1 договору постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію. 
Відповідно до п.9.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. 
Постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач відшкодовує збитки, понесені постачальником, виключно у разі: порушення споживачем строків розрахунків з постачальником - в розмірі, погодженому сторонами в цьому договорі; відмови споживача надати представнику постачальника доступ до свого об`єкта, що завдало постачальнику збитків – в розмірі фактичних збитків постачальника (п.9.2 договору). 
Відповідно до п.13.1 договору споживач може приєднатись до цього договору шляхом підписання заяви-приєднання (додаток 1). 
Договір набуває чинності з 00:00 годин дати початку дії договору, яка вказана в заяві-приєднанні та діє до 24:00 години дня, вказаного в комерційній пропозиції (додаток 2) датою закінчення дії договору (п.13.3 договору). 
Відповідно до п.4 заяви І платіж – 100% від заявленого обсягу до 24 числа місяця, який передує місяцю постачання. 
Відповідно до абз.1 п.5 заяви оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений згідно пункту 4 цієї таблиці. 
Згідно з п.7 заяви у разі несвоєчасної оплати коштів, споживач оплачує постачальнику пеню в розмірі 0.2% від суми, яка підлягає сплаті за кожен день прострочення. 
Договір діє до 31.12.2019 року. Договір вважається автоматично продовженим на той же строк, якщо жодна із сторін не направила другій стороні письмове повідомлення про розірвання договору за 30 днів до дня його закінчення (п.11 заяви).
Відповідно до п.4 комерційної пропозиції графік оплати: І платіж – 100% від заявленого обсягу до 24 числа місяця, який передує місяцю постачання. 
Згідно з абз.1, 3 п.5 комерційної пропозиції оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений згідно пункту 4 цієї таблиці. У разі, якщо день проведення платежу припадає на вихідний, святковий або останній банківський день місяця, днем для здійснення платежу вважається день, що передує вихідному, святковому та останньому банківському дню.
Відповідно до п.7 комерційної пропозиції у разі несвоєчасної оплати коштів, споживач оплачує постачальнику пеню в розмірі 0,2% від суми, яка підлягає сплаті за кожен день прострочення. 
Договір діє до 31.12.2019 року. Договір вважається автоматично продовженим на той же строк, якщо жодна із сторін не направила другій стороні письмове повідомлення про розірвання договору за 30 днів до дня його закінчення (п.11 комерційної пропозиції). 
На виконання умов вказаного договору позивач у період з березня 2019 по лютий 2022 здійснив постачання електричної енергії відповідачу на загальну суму 2074876,09 грн, що підтверджується актами здачі-приймання електричної енергії від 31.03.2019 на суму 21207,32 грн, від 30.04.2019 на суму 33662,78 грн, від 31.05.2019 на суму 20982,71 грн, від 30.06.2019 на суму 21413,87 грн, від 31.07.2019 на суму 26980,30 грн, від 31.08.2019 на суму 28839,05 грн, від 30.09.2019 на суму 25427,46 грн, від 31.10.2019 на суму 47978,14 грн, від 30.11.2019 на суму 40662,88 грн, від 31.12.2019 на суму 25036,87 грн, від 31.01.2020 на суму 34558,46 грн, від 29.02.2020 на суму 28525,33 грн, від 31.03.2020 на суму 25962,04 грн, від 30.04.2020 на суму 17552,85 грн, від 31.05.2020 на суму 21787,91 грн, від 30.06.2020 на суму 16231,69 грн, від 31.07.2020 на суму 19576,04 грн, від 31.08.2020 на суму 22319,58 грн, від 30.09.2020 на суму 26446,68 грн, від 31.10.2020 на суму 32351,80 грн, від 30.11.2020 на суму 47755,66 грн, від 31.12.2020 на суму 128346,89 грн, від 31.01.2021 на суму 85951,49 грн, від 28.02.2021 на суму 95942,06 грн, від 31.03.2021 на суму 102766,61 грн, від 30.04.2021 на суму 68392,03 грн, від 31.05.2021 на суму 71683,10 грн, від 30.06.2021 на суму 131825,44 грн, від 31.07.2021 на суму 65568,31 грн, від 31.08.2021 на суму 76230,77 грн, від 30.09.2021 на суму 137127,86 грн, від 31.10.2021 на суму 128590,61 грн, від 30.11.2021 на суму 181229,28 грн, від 31.12.2021 на суму 104959,03 грн, від 31.01.2022 на суму 60859,67 грн, від 28.02.2022 на суму 50043,52 грн. Перелічені документи в копіях наявні в матеріалах справи.
Відповідно до довідки ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» від 18.02.2025 №04/530/1318 фактичний обсяг розподіленої електричної енергії споживача – ТОВ «РІЧКОВИЙ ПОРТ «ДЕМИДІВ» за період з березня 2019 року по лютий 2022 року включно за точкою комерційного обліку з ЕІС-кодом 62Z6816765044814, яка розташована на об`єкті за адресою: (07335, Київська область, Вишгородський р-н, с. Демидів, вул. Морська, 4) становить 738306 кВт.год.
Відповідач частково розрахувався за поставлену електричну енергію у вказаному періоді у сумі 2016244,07 грн, на підтвердження чого позивачем надано довідку АТ «Ощадбанк» від 19.02.2025 №100.40/0123-05/21/1 по контрагенту відповідачу за період з 05.02.2019 по 31.01.2025.
Позивач сформував та виставив відповідачу рахунок на оплату від 28.02.2022 №1320 на суму 58632,02 грн, який відповідачем оплачено не було. 
З огляду на те, що відповідач за поставлену електричну енергію в повному обсязі не розрахувався позивач звернувся до нього з претензією-вимогою від 10.03.2025 №153 в якій вимагав протягом 7ми календарних днів сплатити суму боргу в розмірі 58632,02 грн та нараховані суми 3% річних та інфляційних втрат позивача. Надіслання зазначеної кореспонденції на адресу відповідача підтверджується описом вкладення «Укрпошта» від 10.03.2025, накладною «Укрпошта» від 10.03.2025 №0306700084312 та фіскальним чеком «Укрпошта» від 10.03.2025. 
Проте, відповідач зазначену претензію-вимогу залишив без відповіді та задоволення, заборгованість за поставлену електричну енергію не сплатив, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення, зокрема, 58632,02 грн вартості поставленої електричної енергії.
Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Нормами ст.173 Господарського кодексу України (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно з ст.174 Господарського кодексу України (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Приписами ч.1 ст.175 Господарського кодексу України (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Так, в силу ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 ст.633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч.1 ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно з ч.2 ст.714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Враховуючи, що відповідач свої грошові зобов`язання за укладеним договором своєчасно не виконав, сума основного боргу відповідачем не сплачена, доказів протилежного матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 58632,02 грн основного боргу підлягають задоволенню, як такі, що є обґрунтованими, доведеними, відповідачем не запереченими та належним чином не спростованими.
У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу 5532,29 грн 3% річних за загальний період прострочки з 01.03.2022 по 22.04.2025 та 29242,03 грн інфляційних втрат за загальний період прострочки з 01.03.2022 по 22.04.2025, відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку.
Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Здійснені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат відповідають вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги позову в цій частині є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 58632,02 грн основного боргу, 5532,29 грн 3% річних та 29242,03 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем не запереченими та належним чином не спростованими, отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).
Належними у розумінні ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України). 
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору та на професійну правничу допомогу, суд керується п.2 ч.1 та п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судові витрати покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
В підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн позивачем подано суду (в копіях) договір про надання правничої (правової) допомоги №АП-10.22-34-01 від 05 жовтня 2022 року та додаток №17 від 24.05.2025 до нього, укладені між позивачем та Адвокатським об`єднанням «АСТЕЕЛЕКС» в особі адвоката позивача Позднякова Петра Вікторовича; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 30.01.2015 Серії КВ №004747, видане Позднякову Петру Вікторовичу; ордер від 17.04.2025 Серії АА, №1556677 на представництво інтересів позивача адвокатом Поздняковим Петром Вікторовичем; платіжну інструкцію від 08.05.2026 №14602 про сплату позивачем 12000,00 грн (оплата за адвокатські послуги зг договору №АП-10.22-34-01 справа №911/1420/25 (Рiчк.портДемидiв) зг рах №11 вiд 24.03.2025 року без ПДВ.). 
Розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); а також ціною позову. 
Таким чином, з огляду на задоволення позову, на користь позивача за рахунок відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн.
Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
вирішив:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Річковий порт «Демидів» про стягнення 58632,02 грн основного боргу, 5532,29 грн 3% річних та 29242,03 грн інфляційних втрат задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Річковий порт «Демидів» (07335, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Демидів, вул. Морська, буд. 4, ідентифікаційний код 35013500) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум» (03067, м. Київ, вул. Гарматна, 8, ідентифікаційний код 37780084) 58632 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот тридцять дві) грн 02 коп. основного боргу, 5532 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять дві) грн 29 коп. 3% річних, 29242 (двадцять дев`ять тисяч двісті сорок дві) грн 03 коп. інфляційних втрат, 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору та 12000 (дванадцять тисяч) грн 00 коп. витрати на професійну правничу допомогу. 
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст рішення складено 23.04.2026.

Суддя О.О. Третьякова