Справа № 127/11388/22
Провадження № 1-кп/127/346/22 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2026 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,
за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia) в порядку спеціального судового провадження, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2022 за №22022020000000007, за обвинуваченням
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виводове Томаківського району Дніпропетровської області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , діючи умисно, вступив до складу та став активним учасником терористичних організацій, поняття яких визначено ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», під назвою "Луганська народна республіка» (у подальшому - «ЛНР») та «Донецька народна республіка» (у подальшому - «ДНР») - тобто стійких об`єднань невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в яких їх структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації.
Терористичні організації «ДНР» та «ЛНР» утворено на початку квітня 2014 на території Донецької та Луганської областей відповідно, одним із основних завдань яких є зміна меж території та державного кордону України у спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України. На території України учасники вказаних терористичних організацій займаються вчиненням терористичних актів, залякуванням населення, захопленням адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, збройним протистоянням правоохоронним органам і Збройним силам України, фізичним знищенням їх особового складу та інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно- політичної ситуації у державі.
Указані терористичні організації є стійкими, мають чітку ієрархію та структуру, кожна із яких складається з політичного та силового блоків, а також розподіл ролей між її учасниками. Зокрема, на учасників силових блоків терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР» покладаються наступні обов`язки:
- організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджанню виконання службових обов`язків працівниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції та Операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей;
- вербування нових учасників до складу силового блоку «ДНР» або «ЛНР» та керівництва їх діями;
- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької та Луганської областей;
- скоєння терактів та диверсій на території України;
- захоплення зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки, транспортних засобів та будівництва укріплень, з метою протидії діяльності осіб задіяних у проведенні антитерористичної операції та Операції об`єднаних сил на території Донецької, Луганської областей та забезпечення власної злочинної діяльності;
- викрадення осіб, з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;
- організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР».
Указане свідчить про те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» «ДНР» та «ЛНР» є терористичними організаціями, які здійснюють цілеспрямовану суспільно небезпечну діяльність.
Усвідомлюючи всі вказані обставини, діючи умисно, з метою здійснення терористичної діяльності у складі терористичної організації «ЛНР», ОСОБА_5 на початку квітня 2014 року вступив у змову з невстановленими особами з числа активних учасників так званої «ЛНР» та приєднався до складу терористичної організації «ЛНР», а саме підрозділу «комітет державної безпеки» як керівник, у складі якого до серпня 2014 року здійснював терористичну діяльність у м. Луганську.
У зв`язку зі вступом до вказаного угруповання, ОСОБА_5 отримав характерну для учасників терористичної організації «ЛНР» військову форму одягу з відповідними знаками розрізнення, вогнепальну зброю, військове звання старший лейтенант та обрав собі позивний « ОСОБА_6 ».
У подальшому, у серпні 2014 року, діючи умисно, з метою продовження терористичної діяльності у складі терористичної організації «ДНР» ОСОБА_5 вступив у підрозділ « З мотострілецький батальйон 3 окремої мотострілецької бригади 1 армійського корпусу народної міліції » у складі терористичної організації «ДНР», що розміщений у м. Горлівці Донецької області, як «командир», у складі якого продовжив терористичну діяльність у м. Вуглегірську Бахмутського району та м. Горлівці Донецької області.
Зазначені протиправні дії ОСОБА_5 вказують на його умисну активну участь у терористичній організації «ДНР» та веденні її злочинної діяльності проти військових підрозділів Збройних Сил України і інших військових формувань України, які беруть участь у проведенні антитерористичної операції та Операції об`єднаних сил на території Донецької області.
Дане кримінальне провадження, як на етапі досудового розслідування, так і під час судового розгляду, здійснювалося за відсутності обвинуваченого (in absentia) в порядку спеціального досудового та судового провадження, що обумовлюється наступним. 
У своїй постанові від 24.04.2019 в справі № 1-24/2009 Велика палата Верховного Суду зазначила про те, що принцип рівності сторін є одним із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою правову позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права (ст. 14 (3) (d)) вказується: «Кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, як мінімум, на такі гарантії на основі повної рівності: (d) бути засудженим в його присутності …».
ЄСПЛ визнає, що хоча право обвинуваченого бути судимим у його присутності в Конвенції прямо не згадується, воно має «першорядне значення». Під час слухання людина володіє таким процесуальним правом як право фізично постати перед судовим посадовцем («Мулен проти Франції» (3710/406), (2010) §118; «Оджалан проти Туреччини» (46221/99), Велика палата (2005) §103; «Медведєв проти Франції» (3394/03), Велика палата (2010) §118). Право обвинувачених на особисту присутність вимагає, щоб влада досить завчасно інформувала їх самих (а також їх захисників) про дату і місце слухань, викликала їх до суду.
Водночас, обвинувачений може добровільно відмовитися від здійснення свого права бути присутнім на судових слуханнях («Колоцца проти Італії» (9024/80), (1985) §28; «Пуатрімоль проти Франції» (14032/88), (1993) §31; «Ермі проти Італії» (18114/02), Велика палата (2006) §73).
До початку судового процесу за відсутності обвинуваченого суд зобов`язаний переконатися, що обвинувачений був повідомлений про судовий розгляд. Контрольні механізми в галузі прав людини, які вважають судовий розгляд in absentia допустимим у виняткових обставинах, передбачають, що в цьому випадку суди зобов`язані ще суворіше дотримуватися права обвинуваченого на захист. До таких прав також відноситься право на допомогу адвоката, навіть якщо обвинувачений відмовився особисто бути присутнім на суді («Пелладоах проти Нідерландів» (16737/90), (1994) §41; «Пуатрімоль проти Франції» (14032 / 88), (1993) §34).
Так, у межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованих злочинів шляхом публікації на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора повідомлень про підозру/зміну підозри та повісток про виклик як підозрюваного до слідчого для його допиту як підозрюваного, однак останній не з`явився до слідчого без поважних причин.
Крім того, у газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» опубліковано повідомлення про виклик  ОСОБА_5 до слідчого для його допиту як підозрюваного, проведення інших слідчих і процесуальних дій у статусі підозрюваного у даному кримінальному провадженні, однак останній не з`явився до слідчого відділу без поважних причин.
Повідомлення про підозру, а також пам`ятку про процесуальні права підозрюваного та повістки про виклик надіслано на телефон ОСОБА_5 за номером НОМЕР_1 , про що свідчить рапорт слідчого СБУ від 13.05.2022 зі знімками екрану дадотку «WhatsApp» .
Згідно постанови слідчого СБУ від 20.05.2022 підозрюваного громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Виводове Томаківського району Дніпропетровської області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 оголошено в розшук.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2022 у справі № 127/10595/22 задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у даному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.
У подальшому, в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» від 27.05.2022 опубліковано повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_5 до слідчого для участі у процесуальних діях з його участю, у тому числі: повідомлення про завершення досудового розслідування, надання доступу до матеріалів досудового розслідування, вручення копій обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, однак ОСОБА_5 не з`явився без поважних причин.
Факти численних викликів ОСОБА_5 у порядку ст. 135 КПК України підтверджуються відповідними матеріалами кримінального провадження.
Також, з метою захисту та представлення у кримінальному процесі прав, свобод і законних інтересів підозрюваного ОСОБА_5 , у порядку ст. 46, 48, 49, 52, 110 КПК України та п. 7 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», залучено захисника, якому відповідно до вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України вручено всі копії процесуальних документів, що підлягали врученню підозрюваному.
Відповідно до ч. 1 ст. 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.
Таким чином, під час досудового розслідування були вжиті всі доступні способи інформування для виклику на той час підозрюваного ОСОБА_5 до слідчого та прокурора.
Після надходження провадження до суду обвинувачений ОСОБА_5 інформувався також у всі доступні процесуальні можливості для суду, передбачені ст. 323 КПК України. Зокрема, повідомлення про виклик до суду розміщувалися на офіційному веб-сайті суду - https://vnm.vn.court.gov.ua, а також завчасно публікувалися в газеті «Урядовий кур`єр».
Крім того, після відновлення судового провадження, під час судового розгляду даного кримінального провадження обвинуваченому через Північний міжрегіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначено нового захисника, який також інформувався про судові засідання. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2026 задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження та вирішено проводити спеціальне судове провадження в даному кримінальному провадженні. 
У підсумку, суд констатує, що з наявних матеріалів справи (численні документи на підтвердження завчасних належних викликів обвинуваченого) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження. Також обвинувачений отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, маючи можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя.
Відтак, держава Україна, під контролем сторони захисту та суду, використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самому захисника; приймати участь в розгляді і захищати себе особисто або за посередництвом обраного захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безплатно для нього. 
Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Натомість, обвинувачений ОСОБА_5 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України.
Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12.02.1985, «Шомоді проти Італії» від 18.05.2004 та інші), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.
Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову обвинуваченого ОСОБА_5 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна.
Ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя суд розцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Також, суд зауважує, що згідно з рішенням Ради адвокатів України № 183 від 27.12.2022 (1) неможливість в таких ситуаціях (йдеться про in absentia) виконання адвокатом правил адвокатської етики (наприклад, інформування адвокатом клієнта щодо ведення дорученої йому справи) не зумовлює обов`язкової неможливості здійснювати захист особи від кримінального обвинувачення за її відсутності. Можливість надання правової (правничої) допомоги визначається адвокатом, виходячи з конкретних обставин справи та інтересів клієнта у ній; (2) адвокат, діючи як захисник відсутньої особи, самостійно визначає свою правову позицію у справі. Ця правова позиція включає в себе форму участі (не участі) в засіданні, заявлення (не заявлення) клопотань, надання (не надання) доказів суду, позицію по суті справи чи клопотання, позицію щодо оскарження судових рішень тощо.
Отже, зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, констатує, що надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Прокурор у кримінальному провадженні, в ході судового розгляду підтримав висунуте ОСОБА_5 обвинувачення у повному обсязі.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 при обранні міри покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду, додатково просив не застосовувати конфіскації майна до обвинуваченого. 
Допитаний у ході судового провадження свідок ОСОБА_7 , суду надав наступні показання. Обвинувачений ОСОБА_5 та свідок проходили службу в ОМСБр ДНР . Свідок бачив обвинуваченого декілька разів з жовтня 2014 року по лютий 2015 року за хорошого денного освітлення. Це чоловік середнього зросту, 30-35 років на вигляд, середньої статури, який має лобні залисини, темне волосся, а також на той час носив бороду чорного кольору. ОСОБА_5 приїжджав до їх командирів, це було в м.Горлівка. Він був одягнений в формений одяг - військовий камуфляж, мав при собі пістолет, в його автомобілі були автомати, один з яких ймовірно належав і самому обвинуваченому. На одязі ОСОБА_5 мав відповідні шеврони. Жодних стосунків з ним свідок не мав, бачив його лише кілька разів, також йому відомо військовий позивний обвинуваченого - « ОСОБА_6 ». Востаннє він бачив обвинуваченого в м. Вуглегірськ, Донецької області, куди він доставляв боєприпаси для батальйону ОСОБА_5 також свідок додатково повідомив, що йому відомо, що ОСОБА_5 займався викраденнями людей, вимаганням та контрабандою наркотичних засобів.
В ході судового розгляду судом всебічно та ретельно досліджено докази надані стороною обвинувачення.
Зокрема, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.02.2022 за № 22022020000000007, згідно якого громадянин України ОСОБА_5 у 2014 році вступив до незаконних збройних формувань: «Комітет державної безпеки» у складі терористичної організації «ЛНР» та «З мотострілецький батальйон 3 окремої мотострілецької бригади 1 армійського корпусу народної міліції » у складі терористичної організації «ДНР» - з метою здійснення терористичної діяльності на шкоду державній безпеці України.
Згідно постанови про визначення підслідності кримінального правопорушення у кримінальному провадженні від 10.05.2022 заступника генерального прокурора було визначено підслідність кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, у кримінальному провадженні № 22022020000000007 від 07.02.2022 за СВ УСБУ у Вінницькій області.
Копією доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій надано дозвіл організувати розшук підозрюваного громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виводове Томаківського району Дніпропетровської області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 . паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .
За результатами розгляду клопотання слідчого від 23.05.2022 у кримінальному провадженні № 22022020000000007 від 07.02.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області винесено ухвалу від 25.05.2022 та надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. 
Також судом досліджено рапорт старшого оперуповноваженого сектору відділу контррозвідки УСБУ у Вінницькій області від 02.02.2022. Відповідно до якого встановлено, що під керівництвом громадянина України ОСОБА_5 , в період з 08 по 14 квітня 2014 р., здійснено захоплення проросійськи налаштованими особами адміністративної будівлі УСБУ в Луганській області. В подальшому (до листопада 2014 р.), очолював підрозділ т.зв. «КДБ ЛНР», здійснював вербувальну діяльність стосовно військовослужбовців ЗС України, зокрема бійців 79 ОАБМР. В період з листопада 2014 року по 2019 рік перебував у м. Горлівка Донецької області, у складі НЗФ на посаді командира З МСБ 3 ОМСБр 1 АК т.зв. НМ (МО) «ДНР».
В подальшому, за наявними оперативними даними, ОСОБА_5 був звільнений з військової служби через особистий конфлікт з командиром З ОМСБр 1 АК т.зв. МО (НМ) «ДНР» ОСОБА_8 та надалі працевлаштувався до одного з приватних підприємств м. Горлівка Донецької області на посаду керівника відділу охорони.
Водночас, з червня 2021 року ОСОБА_5 відновлений на посаді командира З МСБ 3 ОМСБр 1 АК т.зв. НМ (МО) «ДНР » та використовує позивний « ОСОБА_6 ».
Встановлено, що займаючи посаду командира З МСБ 3 ОМСБр, ОСОБА_5 безпосередньо координує та організовує проведення розвідувально-підривної діяльності, у т.ч. ведення бойових дій проти підрозділів ЗС України, функціонування інформаторських мереж, створених з числа осіб, що проживають на підконтрольній ЗС України території Донецької та Луганської областей (місця дислокації ЗМСБ 3ОМСБр: н.п. Шуми, н.п. Глибоке, н.п. Зайцеве; з 01.01.2017року т.зв. «нульовий блокпост Майорський» охороняється особовим складом з числа військовослужбовців З МСБ 3 ОМСБр; бойовики З МСБ несуть службу на опорних пунктах та спостережних постах ротаційним методом по 10-12 чол., на озброєнні АК -74 (47), 12.7 мм НСВ «Утес», ПТРД, ПКМ-7,62 мм, ЗО мм АГС-17, РПГ-26, РПО «Шмель»).
Для ефективного виконання вищевказаних завдань ОСОБА_5 систематично проводить наради з підлеглими йому керівниками бойових та розвідувальних підрозділів З МСБ. Систематично відвідує передові позиції на т.зв. «Горлівському напрямку», здійснює керівництво військовими навчаннями ввіреного підрозділу на полігонах та в передмісті м. Горлівки та м. Єнакієве. Регулярно доповідає т.зв. «радникам РФ» при корпусі та бригаді інформацію щодо обстановки на бойових позиціях НЗФ, підтримує зв`язки з особами з числа вищого військового керівництва ЗС РФ, які координують його протиправну діяльність.
Інформація, яка збирається підлеглими ОСОБА_5 використовується бойовиками НЗФ т.зв. «ДНР» при плануванні та проведенні розвідувально- підривної діяльності проти України в інтересах спецслужб РФ, а також для узагальнення та аналізу розстановки сил та засобів підрозділів, залучених до проведення ООС й здійснення їх обстрілів (вчинення терористичних актів), що вказує на можливе сприяння ОСОБА_5 діяльності відповідної терористичної організації.
Згідно акту огляду документів від 02.02.2022, проведеного у кримінальному провадженні № 22022020000000007 від 07.02.2022 встановлено, що після набору прізвища, ім`я та по-батькові « ОСОБА_5 » у відповідному полі пошукової системи «Google» можна отримати ряд посилань на інформаційні ресурси мережі інтернет, що містять відомості про названу особу.
Зокрема, одним із перших посилань є інтернет - сторінка сайту «Миротворець» ІНФОРМАЦІЯ_10), відповідно до якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учасником НЗФ т.зв. «ДНР», обіймає посаду командира 3-го мотострілкового батальйону 3-ї окремої мотострілкової м. Горлівка Донецької області (не підконтрольна уряду України), в/ч № НОМЕР_5 1-го армійського корпусу т.зв. МО (НМ) «ДНР» , являється членом проросійської організації « ОСОБА_9 », використовує позивний « ОСОБА_6 », мобільні ідентифікатори НОМЕР_6 ,  НОМЕР_7 ,  НОМЕР_8 ,  НОМЕР_9 ,  НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ; перебуває у розшуку за ч. 2 ст. 260 КК України.
Крім того, на вказаному інформаційному ресурсі наявні фотозображення ОСОБА_5 поруч із зруйнованою військовою технікою, яка належала ЗС України.
За посиланням ІНФОРМАЦІЯ_11 розміщено статтю щодо ОСОБА_5 , в які зазначено місце проходження військової служби останнім на території «ДНР» (З МСБ 3 ОМСБр), посаду (командир), позивний («Остап»), а також контактні номери мобільних телефонів НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 .
За посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12 міститься інтерв`ю ОСОБА_5 представникам проросійських пропагандистських ЗМІ, в яких він зазначає факти своєї біографії та безпосередньої участі в захопленні будівлі УСБУ в Луганській області, а також подальшої участі в складі НЗФ.
В кінці даної статті, міститься посилання на два відео за участю ОСОБА_5 :
- ІНФОРМАЦІЯ_8 ;
- ІНФОРМАЦІЯ_13
За посиланням ІНФОРМАЦІЯ_14 міститься стаття щодо міжусобиць в лавах НЗФ «ДНР», та особистого звинувачення представників банд формування «Троя» командира З МСБ ОСОБА_5 у протиправних діях та торгівлі наркотичними засобами. 
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.04.2022, свідок ОСОБА_7 на фотознімку під №2 упізнав ОСОБА_5 .
Протоколом огляду документів від 28-29.04.2022, проведеного у кримінальному провадженні №22022020000000007 співробітником відділу контррозвідки УСБУ у Вінницькій області оглянуто відомості розміщені у Інтернет-мережі стосовно фігуранта вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За результатами слідчої дії, окрім інформації щодо підозрюваного ОСОБА_5 було виявлено його фотозображення, які в ході проведення огляду були завантажені та збережені на матеріальний носій інформації - диск DVD-R. Таким чином, виявлено відомості щодо перебування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у складі терористичної організації т.зв. «ДНР».
Аналізуючи всі докази у їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до наступного.
Конституцією України, а саме ст. ст. 17, 65 визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Положеннями статті 25 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що керівники та посадові особи підприємств, установ і організацій, а також громадяни, які сприяли терористичній діяльності, несуть відповідальність згідно з законом.
Однак, в порушення Конституції України, з квітня 2014 року по теперішній час, з метою реалізації злочинного умислу та досягнення зазначених завдань, учасниками терористичної організації «ДНР» здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Донецької та Луганської областей, акти застосування збройної сили проти держави України, чиниться збройний опір правоохоронним органам України та іншим представникам сил антитерористичної операції у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.
Одним із основних завдань учасників вказаної терористичної організації є зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вплив на прийняття рішень, вчинення та не вчинення дій органами державної влади України, шляхом застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.
Враховуючи викладене, так звана «Донецьк народна республіка» є стійким об`єднанням невизначеної кількості осіб (більше трьох), яка створена з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якої здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому відповідно до п. 16 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією.
За поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.04.2014, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.
Через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України, 13.04.2014 виконуючий обв`язки Президента України Указом від 14.04.2014 № 405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну антитерористичну операцію із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», антитерористична операція - це комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.
При цьому, поняття терористичної організації визначено в ст. 1 вищевказаного Закону, відповідно до якого терористична організація - це стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого проведено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Організація визначається терористичною, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.
Відповідно до Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу «Про визнання РФ державою-агресором», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII, Верховною Радою України визнано російську федерацію державою-агресором, що всебічно підтримує тероризм та блокує діяльність Ради Безпеки ООН, чим ставить під загрозу міжнародний мир і безпеку, а так звані «ДНР» і «ЛНР» терористичними організаціями.
Заявою «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», яка схвалена постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 № 145-VIII, Україна визнала юрисдикцію Міжнародного кримінального суду щодо злочинів проти людяності та воєнних злочинів, скоєних вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян.
Крім того, визнання Верховною Радою України так званої самопроголошеної організації «ДНР» терористичною, а численні злочини вчинені її представниками, знайшли своє відображення у Заяві Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України», схваленій постановою Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1596-VII, Заяві Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтримуваного Російською Федерацією міжнародного тероризму» схваленій постановою Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1597-VII, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України від 14.01.2015 № 106-VIII, Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленій постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 № 337-VIII.
Отже, Верховною Радою України, як єдиним законодавчим органом державної влади, констатовано віднесення «ДНР» до терористичної організації, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування та сприяння, як учасників вказаної терористичної організації.
Також, Конвенцією ООН проти транснаціональної організованої злочинності від 15.11.2000 зобов`язано держави-учасниці криміналізувати участь в організованій злочинній групі. При цьому, відповідно до п. «а» ст. 2 цієї Конвенції - організована злочинна група означає структурно оформлену в групу в складі трьох або більше осіб, що існує протягом визначеного періоду часу і діє узгоджено з метою здійснення одного або декількох серйозних злочинів, визначених такими відповідно до цієї Конвенції, для того, щоб одержати, прямо або посередньо, фінансову або іншу матеріальну вигоду.
Аналіз кримінального законодавства, Європейської конвенції про боротьбу з тероризмом від 27.01.1977 № ETSN90, Протоколу, що вносить зміни до Європейської конвенції про боротьбу з тероризмом від 15.05.2003 № ETSN190, Резолюції Ради Безпеки ООН від 28.09.2001 № 1373 по боротьбі з тероризмом, Конвенція Ради Європи про запобігання тероризму від 16.05.2005, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена, як вид злочинної організації за спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності.
Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.
Терористичні організації створюються для вчинення діянь, передбачених ст. 258 КК України, а також інших злочинів терористичної спрямованості, тобто діянь, направлених на залякування населення з метою спонукання держави, міжнародної організації, фізичної чи юридичної особи до прийняття чи відмови від прийняття будь-якого рішення. При цьому, злочини терористичної організації відрізняються від інших споріднених злочинів саме фактором цілеспрямованості залякування населення як засобу досягнення поставленої мети.
Враховуючи вищевикладене, вказані організації «ЛНР» та «ДНР» підпадають під зазначені ознаки терористичних організації, мають стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організацій, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання на початку квітня 2014 року вступив у змову з невстановленими особами з числа активних учасників так званої «ЛНР» та приєднався до складу терористичної організації «ЛНР», а саме підрозділу «комітет державної безпеки» як керівник, у складі якого до серпня 2014 року здійснював терористичну діяльність у м. Луганську.
У зв`язку зі вступом до вказаного угруповання ОСОБА_5 отримав характерну для учасників терористичної організації «ЛНР» військову форму одягу з відповідними знаками розрізнення, вогнепальну зброю, військове звання старший лейтенант та обрав собі позивний « ОСОБА_6 ».
У серпні 2014 року, ОСОБА_5 діючи умисно, з метою продовження терористичної діяльності у складі терористичної організації «ДНР» вступив у підрозділ « З мотострілецький батальйон 3 окремої мотострілецької бригади 1 армійського корпусу народної міліції » у складі терористичної організації «ДНР», що розміщений у м. Горлівці Донецької області, як «командир», у складі якого продовжив терористичну діяльність у м. Вуглегірську Бахмутського району та м. Горлівці Донецької області
Зазначені протиправні дії ОСОБА_5 вказують на його умисну активну участь у терористичній організації «ДНР» та веденні її злочинної діяльності проти військових підрозділів Збройних Сил України і інших військових формувань України, які беруть участь у проведенні антитерористичної операції та Операції об`єднаних сил на території Донецької області.
Зокрема дії ОСОБА_10 підтверджуються інформацією опублікованою в мережі Інтернет, яка є публічно-доступною та показами свідка, допитаного в судовому засіданні .
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи усі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю знайшла своє підтвердження у ході судового провадження та підтверджується дослідженими у ході судового провадження доказами, які є належними, допустимими та такими, що узгоджуються між собою, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 258-3 КК України, участь у терористичній організації.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , тому суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією всього майна належного на праві власності призначене ОСОБА_5 буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_5 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
В межах даного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу не обиралось, відповідного клопотання прокурором не було заявлено, тому підстав обрання будь-якого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_5 суд не вбачає. 
При цьому, строк відбування основного покарання ОСОБА_5 необхідно рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду. 
Строк відбування додаткового покарання у виді конфіскації майна - з дня набрання вироком суду законної сили.
Арешти в межах даного кримінального провадження не накладались. Речові докази - відсутні. Витрати на залучення експерта - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 368, 369, 370, 371, 374, 615 КПК України, ст. ст. 50, 65, ст. 258-3 КК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим  ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України та призначити йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного йому на праві власності.
Початок строку відбування основного покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання на виконання вироку суду.
Вирок суду в частині конфіскації всього належного майна обвинуваченому ОСОБА_5 підлягає виконанню з моменту набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження у разі відсутності апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Копію вироку, яка підлягає врученню ОСОБА_5 , вручити захиснику, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Суддя: