Справа № 702/610/25
Провадження № 2/702/29/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі
головуючого судді Нейло І.М.,
за участю секретаря судового засідання Прилуцької О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні Монастирищенського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчій центр" до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Споживчий центр" звернувся до суду з вище вказаним позовом до ОСОБА_1 у якому просив стягнути заборгованість за договором № 01.05.2024-100001749 від 01.05.2024 у розмірі 34114,68 грн та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно умов кредитного договору № 01.05.2024-100001749 від 01.05.2024 відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн, строком на 140 днів. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконав у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 34 114,68 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8665,89 грн, відсотків в розмірі 16 182,90 грн, комісії в сумі 1765,89 грн та неустойки - 7 500 грн.
Ухвалою від 04.08.2025 прийнято позов про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою від 07.11.2025, за клопотанням представника позивача, було витребувано відомості з АТ КБ "ПриватБанк" щодо емітування банківської карти та зарахування грошових коштів в сумі 15000 грн. на рахунок відпоідача.
02.06.2025 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просив у позовних вимогах відмовити, оскільки немає доказів, про те що відповідач укладав кредитний договір та отримував кошти. Відповідач зазначає що номер телефону та картка зазначена в матеріалах справи йому не належать, а смс із підтвердженням йому не надходило. Крім того, розрахунок боргу та штрафи є безпідставними й завищеними.
29.09.2025 на адресу суду від представника позивача надійшов відзив у якому позивач обґрунтовано спростовує доводи відповідача, підтверджуючи факт надання кредиту як документами, так і частковими платежами від боржника. Він підкреслює, що фінансова організація діяла відповідно до чинного законодавства, а заперечення Відповідача не мають підстав в фактах. Також зазначається, що кредитний договір був укладений на добровільній основі, та відповідач здійснював платежі в рахунок погашення кредиту, чим фактично визнав його.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до змісту позовної заяви просив розгляд справи проводити у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.
Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини.
Судом встановлено, що 01.05.2024 між ТОВ "Споживчий Центр" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір. Відповідно до умов договору та квитанції про перерахунок коштів, відповідачу було надано кредит у розмірі 15000 грн, строком на 140 днів, дата повернення кредиту 17.09.2024, процентна ставка – фіксована незмінна у розмірі 1,00% за день.
Відповідно до п. 4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4731-21ХХ-ХХХХ-7393.
Згідно з квитанцією № 2456625475 від 01.05.2024 через систему LIGPAY за кредитним договором № 01.05.2024-100001749 на картку/рахунок НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти в сумі 15000 грн.
16.11.2025 до суду, на виконання ухвали, надійшла інформація від АТ КБ "ПриватБанк", де банк повідомляє що на ім`я відповідача в банку емітовано банківську карту на яку 01.05.2024 здійснено переказ коштів 15000,00 грн. /а.с. 105, 106/.
Згідно довідки-розрахунку по кредитному договору № 01.05.2024-100001749 від 01.05.2024 встановлено, що ОСОБА_1 , станом на дату звернення, заборгував позивачу 34114,68 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8665,89 грн, відсотків в розмірі 16182,90 грн, комісії в сумі 1765,89 грн та неустойки - 7 500 грн.
Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат.
Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту).
Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу ст. 530 ЦПК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 536 ЦПК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Щодо наданого відзиву та відповіді на цей відзив суд зазначає наступне, доводи відповідача не підтверджені жодними доказами, в свою чергу позивач надав належні докази, що підтверджують факт укладення кредитного договору, перерахування коштів, це свідчить про укладення кредитного договору та реальність кредитних відносин.
Проаналізувавши докази по даній справі, суд вважає, що не виконання відповідачем умов кредитного договору № 01.05.2024-100001749 від 01.05.2024 порушило право позивача на повернення кредитних коштів, яке підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8665,89 грн, відсотків в розмірі 16182,90 грн, комісії в сумі 1 765,89 грн.
Що стосується заборгованості за неустойкою сумі 7 500 грн, то суд вважає, що позивач не врахував положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи, що у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а саме від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені), які підлягають списанню кредитором.
За таких обставин суд дійшов висновку, що в частині, щодо стягнення неустойки, позов не підлягає задоволенню з вищенаведених мотивів.
Отже, за кредитним договором підлягає стягненню загальна сума у розмірі 26614,68 грн, яка складається з: тіла кредиту — 8 665,89 грн; відсотків за користування кредитом — 16 182,90грн; комісії— 1 765,89 грн.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог: 26 614,68/34114,68 х 100 = 78,02 % або 1889 грн. 96 коп. (2422,40 х 78,02 %).
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 263-265, 268, 280-281 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 01.05.2024-100001749 від 01.05.2024 в розмірі 26 614,68 грн, яка складається з: тіла кредиту — 8 665,89 грн; відсотків за користування кредитом — 16 182,90грн; комісії за надання позики — 1 765,89 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1889,96 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи - в той же строк з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", код ЄДРПОУ 37356833, адреса: вул. Саксаганського, 133-А м. Київ, 01032.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя І.М. Нейло