ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 757/21285/25-а Суддя першої інстанції: Ільєва Т.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача - Файдюка В.В.,
суддів - Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач, Департамент) про:
- визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4613332 від 29.04.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 340 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП);
- закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях події і складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30.07.2025 позов задоволено частково:
- скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4613332 від 29.04.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 340 грн. 00 коп., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП;
- провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрито.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова не містить жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а матеріалами справи підтверджується проведення державної реєстрації транспортного засобу та відсутність будь-яких змін в його конструкцію. Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд зазначив, що поліцейський уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення та виносити за їх наслідками постанови. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю і закрити провадження у справі. 
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано, що копія ухвали про відкриття провадження у справі надійшла відповідачу після ухвалення рішення суду, а на час прийняття спірної постанови діяли положення ДСТУ 3649:2010, які визначали, що колір покажчика повороту має бути «автожовтий».
Після усунення визначених в ухвалі від 24.10.2025 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Свою позицію обґрунтовує тим, що всупереч доводів апелянта останній отримав копію позовної заяви 07.05.2025, а 07.06.2025 судову повістку, що давало йому можливість реалізувати право на подачу відзиву на позов. Наголошує, що транспортний засіб конструктивно відповідає всім вимогам чинного законодавства України. Підкреслює, що відповідачем не надано жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2026 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження з 17.03.2026.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку його законності та обґрунтованості у межах доводів та вимог апеляційної скарги Департаменту.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві капралом поліції Романенком Р.Ф. 29.04.2025 було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №4613332 (а.с. 8; далі - спірна постанова), якою до позивача за порушення ДСТУ 3649:2010 (п. 6.1.5) та п. 31.4.3а і та п. 31.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) застосовано передбачене ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
Судом першої інстанції також встановлено, що підставою для прийняття спірної постанови стало те, що 29.04.2025 о 17:49 у м. Києві по вул. Набережній Дніпровській, 26-к, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010, а саме задні показчики повороту були встановлені червоного кольору, що не відповідає вимогам експлуатації транспортного засобу.
На підставі встановлених вище обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на необґрунтованість притягнення особи до адміністративної відповідальності через відсутність належних доказів вчинення нею правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 31.1 ПДР України передбачено, що тхнічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. 
Згідно з пп. «а» пп. 31.4.3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, в яких, зокрема, кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.
За правилами п. 6.5.1 ДСТУ 3649:2010 «КОЛІСНІ ТРАНСПОРТНІ ЗАСОБИ. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» передні, бічні та задні покажчики повороту мають бути автожовтого кольору.
Відтак, у розумінні пп. «а» п. 31.4.3 ПДР України та п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 заборонено здійснення експлуатації транспортних засобів, що мають колір покажчиків повороту відмінний від «автожовтого», що має своїм наслідком відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Водночас, судовою колегією враховується, що приписи ст. 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами ч. ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
При цьому судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ст.і 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
У спірному випадку, на переконання судової колегії, для підтвердження факту порушення позивачем пункту пп. «а» п. 31.4.3 та п. 31.1 ПДР України відповідач в силу положень ст. 251 КУпАП мав би надати належні докази, зокрема, фото/відеозапис події, на яких би був зафіксований колір показчика повороту транспортного засобу, яким керував позивач.
Проте, як вбачається з матеріалів справи та було правильно підкреслено судом першої інстанції, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, відповідачем не надано, у тому числі і до суду апеляційної інстанції. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.08.2019 у справі №152/976/17, фіксація саме вчинення адміністративного правопорушення позивача, а не притягнення до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.
Щодо аргументів апелянта про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідач не отримував копію ухвали від 14.05.2025 про відкриття провадження у справі до 18.08.2025, а відтак був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву, колегія суддів зазначає, що наявна у матеріалах справи квитанція №3382778 від 07.05.2025 свідчить, що відповідач отримав копію позовної 07.05.2025, повістку про виклик у судове засідання на 30.07.2025 відповідач отримав в електронному кабінеті 07.06.2025 о 18:59, тобто у розумінні положень КАС України 09.06.2025, а відтак був обізнаний як про зміст позовної заяви і додані до неї матеріали, так і про дату, час та місце судового розгляду справи, що надавало йому об`єктивну можливість реалізувати право на подачу відзиву на позов. При цьому суд першої інстанції звертає увагу, що і до суду апеляційної інстанції Департаментом не було надано жодних доказів на підтвердження правомірності спірної у цій справі постанови.
За таких обставин, враховуючи, що належними та допустимими доказами не підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, на чому було правильно наголошено судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позиції Печерського районного суду міста Києва щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів із висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

Повне судове рішення складено 17 березня 2026 року.