Справа №:755/24394/25
Провадження №: 2/755/4815/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

у с т а н о в и в :

09.12.2025 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь: заборгованість за послугу з постачання теплової енергії, гарячої води, абонентської плати у розмірі 68124,11 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 10,99 грн.; 3% річних у розмірі 0,85 грн.; судовий збір у сумі 3028,00 грн.
Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для споживачів встановленої зони теплопостачання Дніпровського та Дарницького районів міста Києва. Надання послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення та постачання гарячої води до буд. АДРЕСА_1 , у тому числі й до кв. АДРЕСА_2 вказаного будинку, здійснюється позивачем. Діюче законодавство надає кредитору право, у разі солідарного обов`язку боржників, заявляти вимогу про виконання обов`язку як до усіх боржників разом, так і до когось із них конкретно за вибором кредитора. Позивач звертається до суду про солідарне стягнення усієї заборгованості за вищевказаною квартирою із тих осіб, повні відомості про яких наявні у позивача. Відповідно до Інформаційної довідки з ДРРП на нерухоме майно, відповідачі з березня 2013 року є співвласниками в рівних долях кв. АДРЕСА_3 , і відповідно в період виникнення заборгованості відповідачі є споживачами комунальних послуг. Які надаються до квартири та є належними відповідачами у справі. 23.07.2014 року у газеті Хрещатик (№103 (4503)) позивачем розміщене відповідне повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 року (№111(4511)). Інформація, надрукована в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» є загальнодоступною, перебуває у вільному доступі та не потребує додаткового доказування. Обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживачів (відповідачів), так і на виконавця (позивача). Факт приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, були опубліковані на офіційному сайті позивача 13.10.2021 року. Договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно-правовими актами на момент виникнення заборгованості між сторонами спору не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг до позивача та мешканцями вказаної вище квартири, з метою їх ідентифікації - не надавалась. Таким чином, у позивача, з причин, що не залежали від його волі, була й на даний час відсутня повна та достовірна інформація щодо кола всіх осіб, які в період виникнення заборгованості були зареєстровані та проживали в квартирі, а також про осіб, яким на праві власності чи користування належало чи належить вказане житло, оскільки така інформація є конфіденційною й доступу до такої інформації у позивача немає. Відповідачі зобов`язані оплатити позивачу усі фактично спожиті ними послуги (з централізованого опалення та гарячого водопостачання) у повному обсязі. Відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачів) від оплати послуг в повному обсязі. Звернень з приводу ненадання або неналежного надання послуг від відповідачів протягом спірного періоду не надходило. Розмір плати за абонентське обслуговування є диференційованим в залежності від наявності в будівлі споживача вузлів комерційного обліку теплової енергії та гарячої води, а також визначеного порядку їх обслуговування та зміни оператором зовнішніх інженерних мереж або співвласниками будинку. Відповідачі своєчасно з 24.02.2022 року не вносили плату за отримані послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, з листопада 2021 року за абонентське обслуговування, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.10.2025 року у розмірі 68124,11 грн. (теплова енергія 45843,58 грн., гаряча вода 19838,37 грн., абонентська плата 2442,16 грн.). Інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку ціни вимоги розраховується до 23.02.2022 та становить 10,00 грн. Розмір 3% річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни вимоги нараховується до 23.02.2022 року та становить 0,85 грн. Загальна сума до стягнення становить 68135,95 грн. 
Ухвалою суду від 24.12.2025 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи і наслідки їх неподання.
Як убачається з матеріалів справи, направлена на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу відповідачів судова кореспонденція (копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позову з додатками), повернулась до суду без вручення адресатам з відмітками поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
За змістом п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року, рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого (реєстрованого) листа з позначкою "Судова повістка", працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду.
Поштові конверти, у яких на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу відповідачів було направлено судову кореспонденцію, містять позначки «судова повістка», натомість працівники поштового зв`язку в порушення вказаного п. 82 Правил помилково проставили відмітки у довідках про повернення кореспонденції «за закінченням терміну зберігання», замість вірної відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Однак наведене не змінює фактичних обставин про те, що повернення рекомендованого листа з позначкою «судова повістка» є поверненням з причини «адресат відсутній за вказаною адресою».
При цьому, відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, є належним повідомленням про наявний на розгляді суду спір відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
За змістом ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
За положеннями ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.
Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VІІ, з 01.07.2014, виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).
Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку по АДРЕСА_1 здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» на підставі ліцензії.
ТОВ «Євро-Реконструкція» є енергетичною компанією, яка забезпечує теплом споживачів Дарницького та Дніпровського районів Києва, що є загальновідомим фактом і відповідна інформація розміщена на веб-сторінці Київської міської державної адміністрації.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_3 належать відповідачам у рівних частках.
Позивач зазначає, що з 24.02.2022 року відповідачі не вносили плату за отримані послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, з листопада 2021 року за абонентське обслуговування, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.10.2025 року у розмірі 68124,11 грн. (теплова енергія 45843,58 грн., гаряча вода 19838,37 грн., абонентська плата 2442,16 грн.).
Докази вчасної оплати наданих послуг, повної або часткової сплати заборгованості, ненадання або неналежного надання послуг, в матеріалах справи відсутні.
Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; кількісний показник комунальних послуг - кількість одиниць виміру обсягу отриманої споживачем комунальної послуги, визначена відповідно до показань вузла обліку та/або вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; норми споживання комунальних послуг (далі - норми споживання) - кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством; плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води); споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.
За змістом ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Статтею 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів;. Індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; 11) інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; 12) надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.
Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.03.2018 № 401/710/15-ц та у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 922/2790/17, від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц (провадження № 61-11107св18), від 13.11.2019 у справі № 686/14833/15-ц (провадження № 61-26205св18).
У постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблені правові висновки про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічний правовий висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, де Велика Палата погодилася з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги та не знайшла підстав для відступу від висновку Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року при розгляді справи № 6-2951цс15 (пункти 19-20).
Отже, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги, при цьому такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги.
Положеннями ст.ст. 317, 319, 322 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зазначені положення законодавства встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, прав володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що споживачами наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води у квартиру АДРЕСА_3 є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як співвласники зазначеної квартири і є належними відповідачами за поданим позовом, та у відповідності до ч. 1 ст. 543 ЦК України мають солідарний обов`язок виконання зобов`язань з оплати наданих послуг, перед позивачем.
Частиною першою статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника).
Згідно частини четвертої вищевказаної статті виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється. Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями статті 544 ЦК України.
Оскільки позивачем надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води до квартири, яка належить відповідачам, і відповідно такі послуги відповідачами спожиті, позивач має право на отримання плати за спожиті послуги та на отримання абонентської плати.
Відповідачі у справі в розумінні положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачами комунальних послуг у спірний період, а відтак зобов`язані сплачувати фактично надані позивачем і спожиті ними послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Наявність боргових зобов`язань у відповідачів перед позивачем за надані житлово-комунальні послуги «поза розумним сумнівом» та з урахуванням «балансу вірогідностей» доводиться матеріалами справи, незважаючи на не укладання між сторонами договору про надання відповідних послуг.
Оскільки цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, відповідачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг.
За матеріалами справи, відповідачі не відмовлялись від наданих позивачем комунальних послуг з постачання теплової енергії та гарячої води у встановленому законом порядку, отримували їх як власники квартири, а тому зобов`язані їх оплачувати навіть за відсутності укладеного договору із виконавцем послуг.
За змістом ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
За приписами статей 530, 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Суд перевірив надані стороною позивача розрахунки заборгованості, контррозрахунків стороною відповідачів суду не подано, і за результатами розгляду справи та перевірки розрахунків заборгованості суд дійшов висновку, про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, абонентської плати у розмірі 68124,11 грн
Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).
За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16.12.2015 у справі № 6-2023цс15).
З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми (Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07.07.2020 у справі № 14-448цс19-ц).
Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Перевіривши здійснене стороною позивача нарахування інфляційних втрат та 3% річних відповідно до положень ст. 625 ЦК України, з урахуванням встановлених законодавством обмежень на час тривання в Україні воєнного стану, суд дійшов висновку, що відповідні вимоги позивача про стягнення з відповідачів інфляційної складової боргу у розмірі 10,99 грн. та 3% річних у розмірі 0,85 грн., є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Таким чином, позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат, ураховуючи задоволення позову в повному обсязі.
Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», заява від 09 грудня 1994 року № 18390/91, § 29; рішення у справі «HIRVISAARI v. FINLAND», заява від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 2).
ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", заява № 63566/00).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 317, 318, 322, 509, 525, 526, 530, 543, 544, 610, 611, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 259, 263-265, 353, 354 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні-послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, суд, -

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за послугу з постачання теплової енергії, гарячої води, абонентської плати у розмірі 68124,11 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 10,99 грн.; 3% річних у розмірі 0,85 грн., а всього 68135 (шістдесят вісім тисяч сто тридцять п`ять) грн. 95 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 11.03.2026 року.
Учасники справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, код ЄДРПОУ 37739041);
Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя -