ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/9354/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньліспром» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньліспром» (далі – ТзОВ «Волиньліспром») звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення від 26 червня 2025 року №UA205050/2025/000152/2 про коригування митної вартості товарів.
Позов обґрунтовано тим, що з метою митного оформлення в режимі імпорту товару (фанера клеєна) декларант позивача подав до Волинської митниці митну декларацію (далі МД) №25UA205050024254U8, в якій митну вартість визначив за основним методом, тобто за ціною договору (контракту), й до фактурної вартості 19 095,56 євро додано також транспортні витрати в сумі 72 031, 35 грн. Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення від 26 червня 2026 року №UA205050/2025/000152/2, відкоригувавши митну вартість із застосуванням резервного методу з тих підстав, що подані документи не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.
Позивач не погоджується з таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом, а у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару (яка зазначається відправником саме у рахунках-фактурах) та інші складові митної вартості товару.
Позивач вказав на безпідставність зауважень митного органу стосовно впливу взаємозв`язку між компанією Aeropapquet S.L. та ТзОВ «Волиньліспром» на заявлену митну вартість товару. Зауважив, що обов`язок доведення того, що пов`язаність між продавцем та покупцем вплинув на митну вартість задекларованого товару лежить на митному органі. Натомість у цьому випадку митним органом не зазначено належного обґрунтування щодо існування взаємозалежності між експортером та ТзОВ «Волиньліспром» та що такий вплив мав місце при визначенні ціни товару. Поряд з тим позивач повідомив, що у відповідь на електронний запит митниці про надання додаткових документів позивач додатково надав висновок Державного підприємства Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків від 25 червня 2025 року №3-3/803-1, відповідно до якого рівень цін листів фанери соснової, що постачалися в рамках контракту від 28 березня 2025 року №28/03/2025 та інвойсу від 23 червня 2026 року №AEINV/2025/00216, відповідає ціновій політиці компанії-виробника та може складати на вищезазначену продукцію – 512.00 євро/м3 при постачанні на умовах поставки FCA - Morag (Польща).
Неаргументованим, на думку позивача, є і висновок митного органу про не підтвердження витрат на транспортування. Так митному органу було надано договір на транспортні послуги від 19 травня 2025 року №19/05/2025 та довідку про транспортні витрати від 24 червня 2025 року №3, які є допустимими та достатніми доказами на підтвердження витрат на перевезення товару.
При цьому пункт 3.2 договору на транспортні послуги від 19 травня 2025 року №19/05/2025 (визначено вид оплати - відстрочка платежу) виключав обов`язок ТзОВ «Волиньліспром» надавати банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг на момент декларування.
Заперечуючи твердження митного органу про недостовірність договору-заявки від 19 травня 2025 року №19/05/2025 у зв`язку із зазначенням у ньому терміну доставки 23 травня 2025 року, а також з огляду на те, що інвойс №AEINV/2025/00216 датований 23 червня 2025 року, позивач зазначив, що такі висновки Волинської митниці є безпідставними та ґрунтуються на припущеннях, оскільки укладення договору-заявки до дати виставлення інвойсу та зазначення у ньому орієнтовного строку доставки є звичайною практикою у сфері зовнішньоекономічної діяльності та міжнародних перевезень, а можливі розбіжності між орієнтовним і фактичним строком доставки обумовлюються логістичними та іншими обставинами виконання сторонами своїх зобов`язань і самі по собі не спростовують самого факту укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) та факту придбання товару на визначених умовах.
З приводу припущень митного органу про невключення у вартість транспортних витрат вартості навантажувально-розвантажувальних робіт позивач вказав, що базис поставки на умовах FCA покладає зобов`язання по завантаженню на продавця, однак така відповідальність знімається з відправника вантажу в той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Умовами контракту від 28 березня 2025 року №28/03/2025 передбачено, що відповідальність за відвантаження товару несе саме продавець компанія Aeropapquet S.L.
Позивач зауважив, що ні в запиті про надання додаткових документів, ні в рішенні про коригування митної вартості відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності. Так поставка товару здійснювалася на підставі контракту від 28 березня 2025 року №28/03/2025, укладеного між компанією Aeropapquet S.L. (продавець) та ТзОВ «Волиньліспром» (покупець), які є пов`язаними між собою особами, що вплинуло на заявлену митну вартість товару, яка є суттєво нижчою від вартості товарів зі схожими характеристиками, які імпортувалися на митну територію України за контрактами, укладеними між непов`язаними суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності. Також декларантом для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару надано договір на транспортні послуги та довідку про транспортні витрати від 24 червня 2025 року №3, однак документів, визначених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі Наказ №599), до митного оформлення не надано. Окрім того, в договорі-заявці від 19 травня 2025 року №19/05/2025 терміном доставки вказано 23 травня 2025 року, що не відповідає фактичному терміну доставки товару, та може свідчити про недостовірність даного договору- заявки, адже товар був проданий згідно інвойсу №AEINV/2025/00216- 23 червня 2025 року, тоді як договір- заявка №19/05/2025 укладений ще 19 травня 2025 року; продавцем товару відповідно до контракту є компанія Aeropapquet S.L. (Іспанія), а завантаження товару (умови поставки FCA) відбулося в місті Моронг (Польща), проте в документах про вартість перевезення оцінюваного товару відсутня інформація щодо вартості його навантаження та відповідно не включено дані витрати до графи 21 МД №25UA205050024254U8. Частково надані на вимогу митниці документи не давали можливості застосувати перший метод визначення митної вартості. Тому за результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації для визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України та митну вартість імпортованого товару визначено на основі раніше визнаних вартостей (згідно з МД №25UA205050002192U0 від 22 січня 2025 року на рівні 1853,4538 євро/куб.м).
З наведених підстав відповідач вважає, що його рішення відповідає вимогам митного законодавства, є законним та обґрунтованим.
У відповіді на відзив позивач підтримав доводи позову. Додатково зазначив, що причини для витребування додаткових документів є надуманими. Більше того, додатково витребувані митним органом документи жодним чином не могли ні підтвердити, ні спростувати числові значення митної вартості імпортованого товару, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально. Тобто фактично відповідач витребовував всі можливі документи, які визначені статтею 53 МК України, без встановлення тих обставин, які з них можуть бути наявні в декларанта, а які взагалі не складалися та не могли складатися в межах здійснення поставки товару.
Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.
Ухвалою суду від 17 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні.
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази встановив такі обставини.
28 березня 2024 року між ТзОВ «Волиньліспром» (покупець) та компанією Aeropapquet S.L. (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №28/03/2025, за умовами якого продавець зобов`язується поставляти покупцю товар, асортимент, кількість, якісні характеристики та вартість узгоджуються обома сторонами в інвойсі.
У рахунку-фактурі (інвойсі) від 23 червня 2025 року №AEINV/2025/00216 сторонами зовнішньоекономічного контракту узгоджено поставку товару фанера клеєна загальною вартістю 19 095,56 євро.
25 червня 2025 року для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України на умовах FCA товару Фанера клеєна, яка складається винятково з листів деревини, кожний лист завтовшки не більш як 6 мм, що має два зовнішні шари з деревини хвойних порід: WGSKIGS-1293-С фанера з сосни товщиною 12мм, розміром 1220х2440мм (600 листів) - 21,433 м. куб WGSKIGS-1293-С фанера з сосни товщиною 12 мм, розміром 1250х2500мм (423 листи) – 15, 863 м. куб. Виробник: PAGED MORAG S. A., PL. Торговельна марка: PAGED. 2. Місць – 14 PX/14/1 B4 3.0 (далі також товар) декларант в інтересах ТзОВ «Волиньліспром» в порядку електронного декларування подав МД №25UA205050024254U8. Фактурна вартість імпортованого товару становить 19 095,56 євро. Для підтвердження митної вартості додано: пакувальний лист б/н від 23 червня 2025 року, рахунок-фактура (iнвойс) AEINV/2025/00216 від 23 червня 2025 року, автотранспортна накладна б/н від 24 червня 2025 року, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 PL/MF/AW 0233005 від 24 червня 2025 року, загальна декларація прибуття №25UA141000690539Z4 від 24 червня 2025 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №3 від 24 червня 2025 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) №28/03/2025 від 28 березня 2025 року, договір про надання послуг митного брокера №03/04 від 03 квітня 205 року, договір (контракт) про перевезення №19/05/2025 від 19 травня 2025 року, копія митної декларації країни відправлення №25PL371010000NLPB5 від 24 червня 2025 року, митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №25UA205050024254U8 від 25 червня 2025 року.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, митним органом в електронному повідомленні декларанту вказано, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності: 1) поставка товару здійснюється на підставі контракту від 28 березня 2025 року №28/03/2025, укладеного між компанією Aeropapquet S.L. (продавець) та ТзОВ «Волиньліспром» (покупець), які відповідно до інформації у відкритих джерелах є пов`язаними між собою особами (про що декларантом також вказано у графі 9(а) декларації митної вартості), що вплинуло на заявлену митну вартість товару, яка є суттєво нижчою від вартості товарів зі схожими характеристиками, які імпортувалися на митну територію України за контрактами, укладеними між непов`язаними суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності; 2) для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару надано договір на транспортні послуги від 19 травня 2025 року №19/05/2025 та довідку про транспортні витрати від 24 червня 2025 року №3, однак документів, визначених Наказом №599 до митного оформлення не надано; 3) в договорі- заявці від 19 травня 2025 року №19/05/2025 терміном доставки вказано 23 травня 2025 року, що не відповідає фактичному терміну доставки товару, та може свідчити про недостовірність даного договору- заявки, адже товар був проданий згідно інвойсу №AEINV/2025/00216- 23 червня 2025 року, тоді як договір- заявка №19/05/2025 укладений ще 19 травня 2025 року; 4) в інвойсі від 23 червня 2025 року №AEINV/2025/00216-FCA сторони погодили умови поставки FCA, Моронг (Польща), за умовами яких вибір місця постачання впливає на зобов`язання із завантаження і розвантаження товару у даному місці; якщо постачання здійснюється не у приміщенні продавця, відповідальність за відвантаження несе покупець. Продавцем товару відповідно до контракту є Aeropapquet S.L. (Іспанія), тоді як завантаження товару за умовами поставки та згідно графи 4 CMR відбулося в місті Моронг (Польща), проте в документах, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару, відсутня інформація щодо вартості його навантаження та відповідно не включено дані витрати до графи 21 МД №25UA205050024254U8. Декларанту запропоновано надати: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У відповідь на електронне повідомлення митниці позивач надав калькуляцію ціни від продавця від 23 червня 2025 року б/н, висновок Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» від 25 червня 2025 року №3-3/803-1. У листі від 26 червня 2025 року декларант повідомив, що всі наявні документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару надано.
26 червня 2025 року Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2025/000152/2. Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи містять розбіжності (ті, про які було зазначено в повідомленні декларанту). Також вказано, що наданий висновок Державного підприємства Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків від 25 червня 2025 року №№3-3/803-1 не може бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару: до висновку від 25 червня 2025 року №№3-3/803-1 не долучено витягів з мережі Інтернет, інформаційних ресурсів, відповіді виробника продукції, даних EUROSTAT, які використовувалися як джерела інформації. За відсутності у розпорядженні митного органу додатків до Висновку не можливо перевірити достовірність використаних експертом даних при проведенні оцінки. Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (ЄАІС) на рівні 1853,4538 євро/куб.м (МД №25UA205050002192U0 від 22 січня 2025 року). Тут же вказано, що за основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість подібного товару, митне оформлення якого вже завершено, - інша фанера клеєна, яка складається винятково з листів деревини, що має два зовнішні шари з деревини хвойних порід, кожний лист завтовшки не більш як 6 мм, країна походження - EU, виробник- Paged Morag S.A., який ввозився з Польщі на умовах поставки FCA, Morag згідно з контрактом, укладеним з виробником товару, та митна вартість якого була заявлена декларантом та визнана митницею за резервним методом; коригування на обсяг партії, комерційні умови не здійснювалося; оцінюваний товар ввезено приблизно в тій же кількості (21300 кг нетто, 37,296м3), що і товар за ЕМД №25UA205050002192U0 (23000 кг нетто, 38,841м3).
Також 26 червня 2025 року Волинська митниця сформувала картку №UA205050/2025/000523 відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Товар було випущено у вільний обіг за МД №25UA205050024456U0 від 26 червня 2025 року із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України.
При вирішення спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами (вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2025 року у справі №300/784/24).
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією усі документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Так відповідно до пунктів 1.1, 8.1- 8.4 контракту від 28 березня 2025 року №28/03/25, укладеним між ТзОВ «Волиньліспром» (покупець) та компанією Aeropapquet S.L. (продавець), продавець зобов`язується поставляти покупцю на умовах FCA зі складу (Mazurska 1, 14-300 Morag, Poland) товар, асортимент, кількість, якісні характеристики та вартість якого узгоджуються обома сторонами в інвойсі; покупець зобов`язується прийняти та сплатити товар у порядку та у строки, передбачені цим контрактом; валюта контракту євро; ціна на товар узгоджується сторонами і зазначається в інвойсі на товар; загальна вартість контракту становить 400000,00 євро; розрахунки за поставлений товар здійснюються покупцем у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок продавця протягом 90 календарних днів з моменту отримання товару.
Відповідно до рахунка-фактури (інвойсу) від 23 червня 2025 року № AEINV/2025/00216 вартість товару (фанери) становить 19 095,56 євро, що відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №25UA205050024254U8 від 25 червня 2025 року (графа 22).
Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів - це ціна, зазначена саме відправником (продавцем) у рахунках-фактурах, які згідно з частиною другою статті 53 МК України є документами, що підтверджують митну вартість товару.
Однією з підстав прийняття оскаржуваного рішення є те, що сторони угоди є пов`язаними між собою й це, за твердженням митного органу, вплинуло на заявлену митну вартість товару.
З цього приводу суд зазначає, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
За змістом частини дванадцятої статті 58 МК України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
Згідно з частинами тринадцятою - п`ятнадцятою статті 58 МК України за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів. Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов`язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (частини шістнадцята та сімнадцята статті 58 МК України).
Згідно з пунктом четвертим статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року для визначення пов`язаності осіб, до якої відсилають положення частини шістнадцятої статті 58 МК України, особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо: a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу; c) вони є роботодавцем і працівником; d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї.
Особи, які пов`язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов`язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під критерії пункту 4 (пункт 5 статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року).
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі №826/2313/16 за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій статті 58 МК України вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку митних органів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
Отже, обов`язок доведення того, що пов`язаність між продавцем та покупцем вплинув на митну вартість задекларованого товару, лежить на митному органі. У разі якщо митний орган не справляється із цим обов`язком, то необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій статті 58 МК України, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 квітня 2024 року у справі №380/6459/20.
Разом з тим, у відповідь на електронний запит митниці про надання додаткових документів позивач надав висновок Державного підприємства Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків від 25 червня 2025 року №3-3/803-1, відповідно до якого умови постачання (FCA - без транспортних витрат), значний обсяг партії замовлення, технічні характеристики продукції вказують на те, що рівень цін листів фанери соснової WGSKIGS-1293-C Pine plywood ext. throught 12,0 Thickply III/III розміром 1220x2440 та 1250x2500, що постачаються в рамках контракту від 28 березня 2025 року №28/03/2025 та інвойсу від 23 червня 2025 року №ABINV/2025/00216, не суперечить дослідженим даним щодо експорту з країни походження і відповідає ціновій політиці компанії-виробника та може складати на вищезазначену продукцію 512 євро/куб.м при постачанні на умовах поставки FCA, Моронг (Польша). Вказано, що джерелами інформації, що використовувались для визначення та перевірки ціни були власні інформаційні ресурси Державного підприємства Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків, відповідь виробника продукції, дані Eurostat (ec.europa.eu/eurostat), інформація з мережі Internet тощо.
Отже, заявлена декларантом за першим методом фактурна вартість оцінюваного товару, підтверджена поданими до митного оформлення документами, не містить будь-які розбіжності та відповідач не довів у встановленому порядку, що у цьому разі пов`язаність продавця та покупця мала вплив на ціну імпортованого товару.
За правилами частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5).
Згідно з пунктами 6, 8 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, лише якщо здійснювалося страхування.
У контракті від 28 березня 2025 року №28/03/2025 та рахунку фактурі (інвойсі) від 23 червня 2025 року № AEINV/2025/00216 сторони узгодили умови поставки товару FCA зі складу у місті Моронг, Польща.
Поставка на умовах FCA означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Вибір місця постачання вплине на зобов`язання з навантаження й розвантаження товару в даному місці: якщо постачання здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження; якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе.
Базис поставки на умовах FCA покладає зобов`язання по завантаженню на продавця. Відповідальність знімається з відправника вантажу в той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики щодо транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому всі експортні формальності та мита має здійснити та сплатити продавець, а витрати на імпортне оформлення залишаються на покупцеві. Ризики переходять від продавця до покупця після розміщення вантажу у транспорті, що належить перевізнику, або після передачі товару на місце завантаження транспорту перевізника.
Визначаючи митну вартість за першим методом, декларант відповідно до частини десятої статті 58 МК України до фактурної вартості додав також витрати на перевезення товару на заявлених умовах поставки до кордону України у сумі 62 427, 17 грн.
Суд зазначає, що законодавець не ставить в обов`язок декларанту подання конкретних документів, які підтверджують транспортні витрати.
ТзОВ «Волиньліспром» для підтвердження понесення витрат на транспортування відповідачу було надано до митного оформлення довідку про транспортні витрати від 24 червня 2025 року №3, договір на транспортні послуги від 19 травня 2025 року №19/05/2025, автотранспортну накладну (CMR) від 24 червня 2025 року б/н.
Судом із матеріалів справи встановлено, що між ТзОВ «Волиньліспром» (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (виконавець; далі ФОП ОСОБА_1 ) було укладено договір про транспортні послуги від 19 травня 2025 року №19/05/2025, відповідно пункту 2.1 якого виконавець зобов`язується прийняти і доставити ввірений йому замовником вантаж контрагентів, з якими останній має договори про надання експедиційних та логістичних послуг, до пункту призначення і передати його вантажоодержувачу, а замовник зобов`язується оплатити перевезення вантажу, відповідно до умов цього договору.
З врахуванням пункту 1.3 договору на транспортні послуги від 19 травня 2025 року №19/05/2025 факт надання вказаних транспортних послуг підтверджується наданою до митного оформлення автотранспортною накладною (CMR) від 24 червня 2025 року, яка містять відомості про перевізника ПП «ПАСТОРАЛЬ» (графа 16 та 23) та автомобіль НОМЕР_1 / АС0366ХF (графа 16).
Відповідно до довідки ПП «ПАСТОРАЛЬ» про транспортні витрати від 24.06.2025 №3, вартість транспортних витрат автомобіля державний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 при перевезені вантажу за маршрутом Мораг (PL) – м/п Дорогуськ - Ягодин - Ратне (UA) становить -72 031, 35 грн., з яких 62 427, 17 грн. – витрати від місця завантаження до митного переходу (Мораг (PL) – м/п. Дорогуськ – Ягодин) та 9 604, 18 грн. - витрати від митного переходу до місця вивантаження (Дорогуськ - Ягодин - смт. Ратне (UA)). Страхування вантажу не здійснювалось.
Як виснував Верховний Суд у постанові від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Така правова позиція також була викладена в постановах Верховного Суду від 07 липня 2023 року у справі №803/718/17 та від 15 жовтня 2024 року у справі №520/6058/24.
З приводу висновку відповідача про непропорційність транспортних витрат (вартість перевезення товару за один кілометр по Україні перевищує вартість перевезення товару за один кілометр за межами України), то суд погоджується із позивачем, що перевізник самостійно визначає розмір транспортних витрат по всьому маршруту, формуючи ціну з огляду на різні ціноутворюючі фактори (як-от вартість пального, відрядні витрати, технічний стан доріг, витрачений час у дорозі і т.п.). При цьому митний орган неуповноважений у рішенні про коригування митної вартості товарів перевіряти економічну доцільність визначення вартості перевезення товару до митного кордону України та подальшу вартість такого перевезення товару до пункту призначення.
З умов контракту та рахунка-фактури не випливає, що позивачем понесено інші витрати, ніж на оплату товару та транспортних витрат. Так згідно із пунктом 6.4 контракту від 28 березня 2025 року №28/03/2025 відвантаження товару здійснюється силами, коштами та за рахунок продавця.
Тож сумніви відповідача з приводу можливого не включення до митної вартості витрат на навантаження, як з огляду на міжнародні правила тлумачення комерційних умов поставки (FCA), так і виходячи з умов договору, погоджених сторонами письмово, є необґрунтованими.
З досліджених у справі документів суд дійшов висновку, що ними у сукупності підтверджено як вартість самого товару, так і витрати, пов`язані із транспортуванням товару, й вони були враховані у митну вартість, що не заперечує відповідач.
Суд наголошує, що вимога про надання договору (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації; ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталогів, специфікації, прейскурантів (прайс-листи) виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Відповідач же не встановив (не довів) наявність таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.
Суд повторює, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Документом, що містить вартість та ідентифікаційні ознаки імпортованого товару є зовнішньоекономічний контракт від 28 березня 2025 року №28/03/2025 та рахунок фактура (інвойс) від 23 червня 2025 року №AEINV/2025/00216. Витребовуючи висновок про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, відповідач не навів обґрунтування, які складові митної вартості такий документ має підтвердити та яким чином він може підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено.
Витребування митним органом декларації країни відправлення (яка не є основним документом в цілях підтвердження митної вартості та яка лише підтверджує проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення) є некоректним за обставин справи.
Так само ненадання до митного оформлення виписки з бухгалтерської документації не може бути підставою для коригування митної вартості оцінюваного товару, адже відповідно до пункту 8.4 контракту від 28 березня 2025 року №28/03/2025 розрахунки за поставлений товар здійснюються покупцем у з відтермінуванням платежу - протягом 90 календарних днів з моменту отримання товару, тобто на момент митного оформлення оплата товару не була проведена покупцем.
Також, на думку суду, відсутність специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару за наявності документів, які надавали можливість перевірити правильність числових значень митної вартості за першим методом, не є підставою для коригування митної вартості за резервним методом. Однак у цьому випадку позивачем на вимогу митного органу було надано калькуляцію продавця від 23 червня 2025 року, що не заперечується відповідачем.
При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Із тексту спірного рішення слідує, що митним органом коригування митної вартості товару було здійснено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні 1853,4538 євро/куб.м (МД №25UA205050002192U0 від 22 січня 2025 року), зміст якої перевірити суд позбавлений можливості (суду не надана).
При вирішенні спору суд також враховує, що за усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в АСАУР, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Тож формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за обраним декларантом методом.
Між тим принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2025 року у справі №300/784/24).
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Тому підстави вважати, що рішення відповідача від 26 червня 2025 року №UA205050/2025/000152/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже це рішення підлягає скасуванню як протиправне.
Таким чином, позов належить задовольнити повністю.
Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частинами першою, третьою статті 132 КАС України установлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 5652,61 грн та витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 10 000,00 грн, а також витрати у розмірі 2200,00 грн на переклад документів, долучених до позовної заяви.
Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Виходячи з аналізу вказаних правових норм, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.
Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії таких документів: договору про надання правничої (правової) допомоги від 12 травня 2025 року, укладеного між адвокатом Нестеруком О.В. та ТзОВ «Волиньліспром», додаткову угоду №3 до договору від 19 вересня 2025 року, платіжну інструкцію від 05 серпня 2025 року №1583.
Відповідно до додаткової угоди від 19 вересня 2025 року №3 до договору сторонами узгоджено фіксований розмір гонорару у сумі 10000,00 грн за надання послуг з підготовки документів та представництва інтересів ТзОВ ТзОВ «Волиньліспром» щодо оскарження рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 26 червня 2025 року №UA205050/2025/000152/2 у Волинському окружному адміністративному суді. У пункті 3 вказаної додаткової угоди вказано про сплату замовником суми гонорару у повному обсязі, на підтвердження чого надано платіжну інструкцію від 05 серпня 2025 року №1583.
Відповідач заперечив щодо стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю із категорією справи і предметом позову.
Суд зауважує, що позивач вільний у виборі адвоката та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2022 року у справі №520/6658/21).
Враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження), значення справи для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг (складення позовної заяви, відповіді на відзив), виходячи із принципів обґрунтованості їх розміру, заперечення відповідача щодо обсягу наданих послуг та їх вартості, суд дійшов висновку про те, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо стягнення з відповідача витрат за послуги перекладача у сумі 2200,00 грн, суд зазначає наступне.
За приписами частин п`ятої - восьмої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі №160/7049/19, які полягають у такому.
Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Так, позивачем до матеріалів справи 28 серпня 2025 року надано документи, які підлягали перекладу, а саме: пакувальний лист від 23 червня 2025 року, розрахунок ціни (калькуляція) від 23 червня 2025 року, рахунок-фактуру (інвойс) від 23 червня 2025 року №AEINV/2025/00216, автотранспортну накладну (CMR) від 24 червня 2025 року, сертифікат EUR.1 №PL/MF/AU 0233005 від 24 червня 2025 року; на підтвердження понесених витрат на послуги з перекладу (призначення платежу «за переклад документів згідно рахунку №2/26082025 від 26 серпня 2025 року без ПДВ») подав до суду платіжну інструкцію кредитового переказу коштів від 26 серпня 2025 року №1642 на суму 2200,00 грн.
Відтак, з Волинської митниці на користь позивача підлягають стягненню витрати на переклад документів у розмірі 2200,00 грн.
Звертаючись до суду через підсистему “Електронний суд”, позивач, застосовуючи коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, сплатив судовий збір у сумі 5652,61 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 19 серпня 2025 року №1615 (а.с.13), випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.37).
Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 11852,61 грн (5652,61 грн - витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, та 4000,00 грн - витрати на правничу допомогу адвоката, 2200,00 грн - витрати на переклад документів).
Керуючись статтями 2, 72-77, 137, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньліспром» (44101, Волинська область, селище Ратне, вулиця Серпнева, будинок 16, ідентифікаційний код юридичної особи 34122317) до Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці від 26 червня 2025 року №UA205050/2025/000152/2 про коригування митної вартості товарів.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньліспром» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 11852,61 (одинадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дві грн 61 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк