ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/22911/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року (суддя Р.З. Голобутовський) у справі № 160/22911/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якому просив:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, які полягають у невиплаті позивачу грошової винагороди за тривалість проходження служб в бойових умовах у розмірі 1000000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану";
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату позивачу грошової винагороди за тривалість проходження служб в бойових умовах у розмірі 1000000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 грн, передбаченої абз. 4 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, оскільки позивач: уклав контракт про проходження військової служби саме в період воєнного стану 27.04.2023; позивач брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій; отримав в ході таких бойових дій поранення, безпосередньо пов`язане із захистом Батьківщини (Вітчизни). Відтак, позивач вважає протиправними дії відповідача, які полягають у невиплаті позивачу грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено. 
Судом першої інстанції зазначено, що правова конструкція п. 4 постанови №153 не 
передбачає визначення дати, коли особа була прийнята на службу за призовом, лише встановлює умови: «були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану» та «з числа осіб, які проходили строкову військову службу».
Суд з`ясував, що позивач з 13.10.2021 проходив строкову військову службу, а після введення воєнного стану на території України прийнятий на військову службу за контрактом з 27.04.2023.
Суд встановив, що позивач відповідає умовам абзацу 4 пункту 4 Постанови №153, оскільки у позивача наявні травми та поранення, одержані під час захисту Вітчизни.
Враховуючи той факт, що позивач не досяг 25 років станом на день заключення контракту про проходження військової служби, контракт було заключено у період дії на території України воєнного стану, брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності постановою №153, та має травми та поранення, одержані під час захисту Вітчизни, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату винагороди в повному обсязі відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови №153.
Таким чином, суд вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що позивач на момент набрання чинності постанови КМУ №153 приймав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора строком, що за сукупністю становить менше шести місяців. Зазначає, що позивач контракт про проходження служби уклав в порядку, визначеному Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, який затверджено Указом Президента України від 10.12.2008, та Законом №2232, а не відповідно до Порядку реалізації експериментального проекту. Відтак, скаржник вважає, що право на отримання одноразової винагороди, передбаченої постановою КМУ №153, у позивача відсутнє. За цих обставин, скаржник наполягає, що його дії в спірному випадку є правомірними, а підстав для задоволення позову немає.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний на строкову військову службу 13.10.2021 року.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.04.2023 №86 прийнято на військову службу за контрактом стрільця 1 відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) солдата ОСОБА_2 , за посадою стрілець 1 відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних), призваного на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 13.10.2021, з укладанням контракту строком до оголошення демобілізації з присвоєнням індивідуального номеру (Г-174831).
18.06.2024 позивач при виконанні службово-бойового завдання близько 17 години поблизу АДРЕСА_1 , перебуваючи на позиції відділення «ЧАРЛІ-2», внаслідок ворожого мінометного обстрілу отримав поранення, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою військової частиною НОМЕР_3 28.06.2024 за №356.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 24.07.2023 №82 мтд зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення солдата ОСОБА_2 , який прибув для подальшого проходження служби із військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) відповідно до наказу начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України від 17.07.2023 №46 о/с та зараховано в розпорядження командира частини НОМЕР_3 з 24.07.2023.
09.10.2024 позивач при виконанні службово-бойового завдання року близько 08 години 20 хвилин поблизу АДРЕСА_1 , під час руху зміни в районі спостережного посту «ПАЛЬМА-1», внаслідок ворожого мінометного обстрілу отримав поранення, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою військової частиною НОМЕР_3 15.10.2024 за №694.
Позивач у період з 27.03.2024 по 18.06.2024, з 17.09.2024 по 09.10.2024 брав безпосередню участь у бойових діях у районах ведення активних бойових дій, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_3 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 10.01.2025 №123.
З 24.02.2025 позивач був переведений до військової частини НОМЕР_1 .
В липні 2025 року позивач звернувся з рапортом до командира 5 стрілецької роти старшого лейтенанта ОСОБА_3 , в якому просив ініціювати збір та подання документів для здійснення виплати як військовослужбовцю, який у віці до 25 років, брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1000000 (один мільйон) грн, або, у разі, якщо строк безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій становить менше шести повних місяців прошу здійснити виплату пропорційно, з розрахунку 1/6 від 1000000 грн за кожні повні 30 днів участі.
В рапорті вказано, що позивач старший солдат 3 відділення 4 взводу 5 стрілецької роти НОМЕР_4 стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 підпадає під дію експериментального проекту, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, з наступних підстав:
до набрання чинності цією постановою (постанова набрала чинності 13.02.2025) у віці до 25 років був прийнятий на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №2102-ІX;
проходив військову службу та брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора строком, що за сукупністю становить 107 днів. Безпосередню участь у таких діях брав з 27.03.2024 по 18.06.2024 та з 17.09.2024 по 09.10.2024.
В рапорті позивач вказав, що враховуючи, що він брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, то відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, має право на виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1000000 (один мільйон) грн у зв`язку із наявністю поранення, одержаного під час захисту Вітчизни.
Командиром 5 стрілецької роти старшого лейтенанта ОСОБА_4 складено рапорт до т.в.о. командира НОМЕР_4 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) майору ОСОБА_5 щодо розгляду рапорту позивача.
Т.в.о. командиром НОМЕР_4 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) майором ОСОБА_6 складено рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 щодо розгляду рапорту позивача.
04.08.2025 військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь, оформлену листом за №2/24/12-908-2025, в якій повідомлено про відсутність правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою №153.
В обґрунтування відмови зазначено, що виходячи із відомостей зазначених у наданому позивачем витягу із послужного списку позивач був призваний на військову службу 13.10.2021, тобто до початку дії режиму військового стану, відтак дія постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проєкту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» не поширюється на проходження позивачем військової служби.
Не погоджуючись з відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою №153, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За змістом ст. 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. № 153 (далі Постанова №153) у п.1 Кабінет Міністрів України постановив погодитися з пропозицією Міністерства оборони та Міністерства внутрішніх справ стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану.
Абзац 2 пункту 4 постанови КМУ №153 установив, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Відповідно до абз. 4 п.4 постанови КМУ №153 установлено, що військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України № 942 від 30.07.2025 доповнено абз. 6 та 7 у п.4 постанови КМУ №153, які визначають, що виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.04.2023 №86 прийнято на військову службу за контрактом стрільця 1 відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) солдата ОСОБА_2 , за посадою стрілець 1 відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних), призваного на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 13.10.2021, з укладанням контракту строком до оголошення демобілізації з присвоєнням індивідуального номеру (Г-174831).
Тобто, позивач прийнятий на військову служу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу, а отже позивач належить до переліку осіб, визначених у абз. 6 та 7 п.4 постанови КМУ №153. 
Колегія суддів встановила, що позивач до набрання чинності постановою КМУ №153 у період з 27.03.2024 по 18.06.2024, з 17.09.2024 по 09.10.2024 брав безпосередню участь у бойових діях у районах ведення активних бойових дій. 
Водночас, матеріалами справи підтверджено, що 18.06.2024 позивач при виконанні службово-бойового завдання близько 17 години поблизу н.п. Липці Харківської області, перебуваючи на позиції відділення «ЧАРЛІ-2», внаслідок ворожого мінометного обстрілу отримав поранення, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою військової частиною 28.06.2024 за №356.
Відповідно до довідки позаштатної тимчасово діючої військово-лікарської комісії від 05.07.2024 №1224 позивачу постановлено наступний діагноз: стан після ізольованого вогнепального осколкового сліпого поранення (18.06.2024) правої скроневої ділянки з дирчатим переломом кортікальної зовнішньої пластинки правої тім`яної кістки, з вогнищем контузії правої скроневої долі. У вигляді консолідуючого перелому, стійкого больового синдрому, неокріплих рубців, вираженої загальномозкової симпоматики.
Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.
Вказано, що позивач потребує надання відпустки за станом здоров`я для подальшого лікування терміном 30 календарних днів.
15.08.2024 позаштатною ВЛК Ковельського МТМО проведеного огляд солдата позивача та встановлено діагноз: наслідки МВТ (18.06.2024), вогнепальне осколкове непроникаюче сліпе черепно-мозкове поранення правої скроневої ділянки з дірчастим переломом зовнішньої пластинки правої скроневої кістки; вогнищевий забій правої скроневої частки головного мозку. Стан після операції: видалення стороннього тіла з м`яких тканин скроневої ділянки справа із тимчасовими порушеннями функції ЦНС.
Тяжкість отриманої травми: тяжка.
На підставі огляду видано довідку від 15.08.2024 №642 із заключенням: травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
09.10.2024 позивач при виконанні службово-бойового завдання року близько 08 години 20 хвилин поблизу н.п. Липці Харківської області, під час руху зміни в районі спостережного посту «ПАЛЬМА-1», внаслідок ворожого мінометного обстрілу отримав поранення, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою військової частиною 15.10.2024 за №694.
Старший солдат за контрактом в/ч НОМЕР_3 НГУ позивач, 2003 р.н., пройшов медичний огляд в медичній (військово-лікарській) комісії ДУ ТМО МВС України по Дніпропетровській області 29 січня 2025 року, про що складено довідку №119-с/НГУ.
Рішення медичної (військово-лікарської) комісії: «Наслідки вибухової травми (18.06.2024): закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеня у вигляді незначного цефалгічного синдрому, синдрому вегетативної дисфункції; ізольованого непроникаючого вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканни в правій скроневій ділянці з крайовим зламом зовнішньої пластинки правої скроневої кістки, наявністю Металевого уламку в м`яких тканинах правої скроневої ділянки, (оперативне лікування 18.06.2024 - ПХО рани, 06.08.2024 - видалення стороннього тіла м`яких тканин скроневої ділянки праворуч) у вигляді зміцнілого рубця шкіри голови. Наслідки множинних вогнепальних осколкових сліпих поранень (09.10.2024) м`яких тканин стегна та гомілки ліворуч у вигляді дрібних зміцнілих рубців шкіри, невилученого стороннього тіла (металевої щільності) м`яких тканин лівого стегна, посттравматичного ушкодження лівого малогомілкового нерву з легким парезом стопи та незначним порушенням функції лівої нижньої кінцівки в цілому».
Травма, поранення, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.
На підставі статті 75 в, 78 в, 76 в та графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності (непридатності) до військової служби, служби у військовому резерві, ТДВ Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС від 03.04.2017 №285.
Придатний до служби у військових частинах забезпечення, ВВН3, начальних центрах, закладах установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки згідно змісту матеріалів справи позивач є особою рядового складу утвореного згідно Закону України військового формування – Національна Гвардія України, до набрання чинності постановою КМУ №153 у віці до 25 років був прийнятий на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу, враховуючи поранення (травми), які отримав позивач під час захисту Вітчизни в районах ведення воєнних (бойових) дій, а також періоди з 27.03.2024 по 18.06.2024, з 17.09.2024 по 09.10.2024, в які позивач брав безпосередню участь у бойових діях у районах ведення активних бойових дій, в силу приписів абз. 2, 4, 6 та 7 п.4 постанови КМУ №153 позивач має право на виплату спірної одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах в повному обсязі 1 млн. гривень.
Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав визнати протиправними дії відповідача, які полягають у невиплаті позивачу грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153. Натомість, зворотні аргументи скаржника про правомірність такий дій є безпідставними.
Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі №160/22911/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 16.02.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров