ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1038/26 Справа № 186/2085/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демиденко С. М. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2026 року стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП),
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та судовий збір у сумі 605,60 гривень.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 25 вересня 2025 року о 22 годині 05 хвилини по вул. Незалежності, буд.4 В, в м. Шахтарське, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини роту, млява мова). Огляд зі згоди водія проводився з застосуванням алкотестеру «Драгер 6810», результат огляду – 0,74 %.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на відсутність належних та допустимих доказів факту керування транспортним засобом, відеозапис з бодікамери не містить моменту зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 стверджує, що він не перебував у припаркованому авто і не був зупинений під час руху, як стверджує поліцейський.
Зазначає, що працівники поліції не роз`яснили порядок застосування алкотестеру «Драгер», не вірно зазначили ознаки алкогольного сп?яніння у протоколі про адміністративне правопорушення. В акті огляду на стан сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів не наведені ознаки алкогольного сп?яніння, а зазначено — негативна проба - 0.74 %.
ОСОБА_2 стверджує, що з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки він не погоджувався, а проходження огляду в закладі охорони здоров`я йому запропоновано не було. Крім того, у роздрукованому на папері до приладу «Драгер» показнику, відсутні дата, час та місце продуття.
Разом з цим, ОСОБА_1 наголошує на ??відсутності направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.09.2025 о 22 годині 30 хвилин, від проходження якого він відмовився.
Вважає долучений до справи відеозапис неналежним та недопустимим доказом внаслідок відсутності безперервності запису.
Позиції учасників апеляційного процесу.
У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб (ч. 6 ст. 294 КУпАП).
Мотиви апеляційного суду.
Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, доходить наступних висновків.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.
Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 795335 від 25 вересня 2025 року; акті проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатора «Drager 6810»; паперовій роздруківці тестування №1086 від 25.09.2025, результат якого становить 0,74 % (калібрування 10.12.2024); на відеозаписі з бодікамери поліцейського, який знаходяться на CD-R диску доданому до протокола на якому зафіксовано факт проходження огляду на стан сп`яніння за добровільною згодою водія за допомогою приладу «Drager 6810», тест якого показав результат 0,74 %.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...
Так, з доводами апеляційної скарги про відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що ця обставина (керування транспортним засобом) встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.
З відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який долучено до матеріалів справи, слідує, що працівники патрульної поліції зупинили ОСОБА_1 на підставі вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», причиною зупинки послугувало порушення ОСОБА_1 комендантської години, про що останній не заперечував. Поліцейські встановили особу ОСОБА_1 .
Разом з цим на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 за добровільною згодою погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер». За результатами проходження поліцейськими встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Інспектором поліції повідомлено ОСОБА_1 результат огляду на стан сп`яніння 0, 74 % та те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП, роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення.
Така поведінка узгоджується з обставинами, викладеними у протоколі, та у сукупності з іншими доказами свідчить про обізнаність особи щодо факту керування транспортним засобом.
Факт керування транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується поясненнями самого ОСОБА_1 на місці події, який не заперечував факт керування транспортним засобом та на запитання поліцейського підтвердив свою добровільну згоду.
Тобто, з відеозапису вбачається, що особа не заперечувала обставин керування транспортним засобом та добровільно погодилась на проходження огляду на стан сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу «Драгер», про що прямо зазначила. Така поведінка узгоджується з обставинами, викладеними у протоколі, та у сукупності з іншими доказами свідчить про обізнаність особи щодо факту керування транспортним засобом.
Крім того, поліцейськими на місці зупинки винесено постанову серії ББА №274128 від 25.09.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, суть якого виразилась у тому, що 25.09.2025 о 22-05 годині, по вул. Незалежності, буд. 4 В, в м. Шахтарське водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом без страхового полісу, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР. Відомості про оскарження вказаної постанови у матеріалах справи відсутні. Зазначений доказ підтверджує факт керування ОСОБА_1 25.09.2025 о 22-05 годині, по вул. Незалежності, буд. 4 В, в м. Шахтарське, транспортним засобом «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 .
Наведені обставини у своїй сукупності спростовують доводи особи про відсутність факту керування транспортним засобом та свідчать про їх необґрунтованість.
За вимогами п. 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За порушення водієм вимог п. 2.9 а ПДР настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції та письмовими доказами у справі, тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.
Доводи ОСОБА_2 про незгоду з результатами огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, не роз`яснення порядку проходження такого огляду за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» та відсутності ознак алкогольного сп`яніння в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на таке.
Відповідно п. 10 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Так, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який наявний у матеріалах справи у якості доказів вказано, що у ОСОБА_1 наявні ознаки саме алкогольного сп`яніння, визначений результат огляду. ОСОБА_1 від підпису відмовився.
Водночас, як вбачається з відеозапису, під час проведення огляду та після оголошення його результатів особа не висловлювала заперечень чи незгоди з ними.
Разом з цим, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено конкретні ознаки алкогольного сп`яніння, з якими ОСОБА_1 ознайомлений та не спростовував їх, що підтверджується його підписом у відповідній графі.
Крім того, зауваження ОСОБА_1 про те, що у роздрукувці показнику спеціального технічного засобу «Драгер» не зазначені дата, час та місце, перевірені апеляційним судом та встанолено, що у вказаному документі визначено місце проведення тесту - вул. Незалежності 4 В, м. Шахтарське, дата — 25.09.2025 та точний час (а.с. 5).
Апеляційний суд враховує, що ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені нарядом поліцейських у ОСОБА_1 , відповідають п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗУ 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованого в МЮУ 11.11.2015 за № 1413/27858.
З огляду на викладене доводи апелянта є безпідставними та такими, спростовуються матеріалами справи.
Стосовно доводів про відсутність письмового направлення для проведення огляду у закладі охорони здоров`я апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» з наступними змінами і доповненнями (далі - Порядок), зазначено, що огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі — Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами... і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами... та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом... на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом... на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
З вищевикладеного слідує, що законом передбачені два порядки проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння: поліцейським з використанням технічних засобів і лікарем в закладі охорони здоров`я. 
Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я в двох випадках, а саме: 1) у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; 2) у разі незгоди водія з його результатами, тобто результатами огляду, проведеного поліцейським.
Отже, направлення на проходження огляду водія на стан сп`яніння в медичному закладі складається поліцейським у випадку, коли водій не погоджується з результатами такого огляду на місці зупинки транспортного засобу та виявив бажання пройти саме медичний огляд у закладі охорони здоров`я або відмовився від огляду на місці та виявив бажання пройти медичний огляд.
Направлення водія на проведення медичного огляду, яке складає поліцейський є підставою для лікаря провести відповідний медичний огляд і, відповідно, таке направлення складається у випадку, коли водій погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я або не погоджується з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу.
Так, у цій справі ОСОБА_1 погодився на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, не заперечував щодо його результатів, тому у поліцейського були відсутні підстави для складення такого направлення.
Щодо позиції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про неповноту відеозапису події та порушення працівниками поліції порядку здійснення відеофіксації технічними засобами пеляційний суд приходить до висновку про її необґрунтованість виходячи з такого.
Порядок використання фото та відеотехніки встановлюється п. 9 ч. 1 ст.31 та ст.40 Закону України «Про національну поліцію».
Відповідно до п.5 до розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 №1026, зареєстровано в МЮУ 11.01.2019 №28/32999 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. 
Законодавчо визначені тільки наступні обов`язки працівника поліції, пов`язані із застосуванням технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Так, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.
Тому доводи сторони захисту є безпідставними, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи вірно проаналізовано лише той обсяг доказів, який наявний на час розгляду справи. Крім того, зафіксовані у відеозаписі події не впливають на сприйняття цілісності фіксування події правопорушення та узгоджується з іншими доказами у справі в їх сукупності.
Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів у справі, які апелянт тлумачить на користь захисту, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя         О. П. Піскун