ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/1381/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ
Стислий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:
- визнати протиправними дії 3-го Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо ненарахування та невиплатити мені компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 з даної нарахованої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з 10.12.2020 по 10.02.2025 включно та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 11.02.2025;
- зобов`язати 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України нарахувати та виплатити мені компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб у сумі 8339,07 грн. відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 з даної нарахованої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з 10.12.2020 по 10.02.2025 включно та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 11.02.2025.
Позовні вимоги мотивовані посиланням на те, що позивач проходив військову службу у 3-му Територіальному Одеському вузлі урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Згідно наказу 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України № 68-ос від 09 грудня 2020 року позивача звільнено з військової служби з 31 грудня 2020 року. Відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 по справі № 440/2243/25 позивачу було нараховано та виплачено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з 10.12.2020 по 10.02.2025 включно та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 11.02.2025 із урахуванням раніше виплаченої суми, у сумі 36256,83 грн., але у зв`язку з відрахуванням податків у сумі 8339,07 грн., було виплачено 27917,76 грн. 05 січня 2026 року позивач звернувся із письмовою заявою до начальника 3-го Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України із проханням нарахувати та виплатити компенсацією сум податків з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою ” Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 з даної нарахованої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з 10.12.2020 по 10.02.2025 включно та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 11.02.2025. Листом від 27.01.2026 № 54/12-62/2026 відповідач звернув увагу позивача, що рішення суду виконано у повному обсязі. 
Позивач вважає дії 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України що неплатити компенсації сум податків з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою ” Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 з нарахованої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з 10.12.2020 по 10.02.2025 включно та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 11.02.2025 порушенням своїх прав, через що звернувся до суду з даним позовом.

Стислий зміст заперечень відповідача.
У наданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі.
Зауважив, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2025 у справі № 440/2243/25 позивачу було нараховано середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі, що ухвалений судом, та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Здійснено виплату на виконання рішення суду в сумі 27917,76 грн. платіжною інструкцією від 02.12.2025 № 1375, оплата пройшла через органи Держказначейства 03.12.2025. Відповідно до розрахунково-платіжної відомості № 225: середній заробіток: 9001,38 грн; компенсація втрати частини доходів - 27255,45 грн.; утримано податок з доходів фізичних осіб – 6526,23 грн; утримано 5% військового збору – 1812,84 грн. Сума 27917,76 грн перерахована на картрахунок позивачу. 

Заяви, клопотання учасників справи.
У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 16.02.2026 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.
Згідно з наказом 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України № 68-ос від 09 грудня 2020 року позивача звільнено з військової служби з 31 грудня 2020 року. 
Відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.202 у справі № 440/2243/25:
1. Позов ОСОБА_1 у справі №440/2243/25 - задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність 3 територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, а саме: з 10.12.2020 по 10.02.2025 включно, але не більш як за шість місяців.
3. Зобов`язати 3 територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 125 924 (сто двадцять п`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн 08 коп з вирахуванням обов`язкових податків та зборів.
4. Визнати протиправною бездіяльність 3 територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 11.02.2025 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".
5. Зобов`язати 3 територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 11.02.2025 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".
6. В решті вимог - позов залишити без задоволення."
Відповідно до постанови ДААС від 12.11.2025 у справі № 440/2243/25:
"Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 по справі № 440/2243/25 скасувати в частині задоволення позову про визнання протиправною бездіяльності 3 територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо не нарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, а саме: з 10.12.2020 по 10.02.2025 включно, але не більш як за шість місяців, та зобов`язання 3 територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 125924 (сто двадцять п`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн 08 коп з вирахуванням обов`язкових податків та зборів.
Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність 3 територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо не нарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, а саме: з 31.12.2020 по 11.02.2025, але не більш як за шість місяців.
Зобов`язати 3 територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 9001,38 грн.
В іншій частині в позові відмовити.
В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 по справі № 440/2243/25 залишити без змін."
Відповідачем на виконання даного рішення суду здійснено виплату в сумі 27917,76 грн. згідно із платіжною інструкцією від 02.12.2025 № 1375.
Відповідно до розрахунково-платіжної відомості № 225: середній заробіток: 9001,38 грн; компенсація втрати частини доходів - 27255,45 грн; утримано податок з доходів фізичних осіб – 6526,23 грн; утримано 5% військового збору – 1812,84 грн. 
Позивач вважає дії 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України що неплатити компенсації сум податків з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячноїгрошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою ” Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 з нарахованої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з 10.12.2020 по 10.02.2025 включно та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 11.02.2025 порушенням своїх прав, через що звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 (далі - Порядок № 44), грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.
Відповідно до пунктів 4 та 5 Порядку № 44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (з наступними змінами та доповненнями; далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (далі - Порядок № 159).
Відповідно до ст.1 Закону №2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Статтею 2 вказаного Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Згідно ст.3 Закону №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до ст.4 Закону України №2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, положення якого фактично відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.
Так, у ст.3 Закону №2050-ІІІ та п.4 Порядку №159 є формулювання, що сума компенсації обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць. Це означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
З аналізу норм Закону №2050-ІІІ і Порядку №159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); 3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
Водночас, як вже зазначено судом вище, основною умовою для виплати позивачеві компенсації, передбаченої ст.2 Закону №2050-ІІІ, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Крім того, відповідно до статті 6 Закону № 2050 компенсацію виплачують за рахунок:
власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;
коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;
коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
З метою реалізації Закону № 2050 Кабінет Міністрів України постановою від 21 лютого 2001 року № 159 затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі, заробітна плата (грошове забезпечення).
Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону №2050 та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, що не мають разового характеру, зокрема заробітної плати (грошового забезпечення), суми індексації грошових доходів громадян. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав нарахування грошового доходу: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 14.04.2021 у справі № 465/322/17, від 21.09.2022 у справі № 816/1627/18.
Крім того, у постанові від 05.03.2020 у справі № 140/1547/19 Верховний Суд зазначив, що «згідно з положеннями статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до статті 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу».

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ
Повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів, здійснюючи наступні висновки.
Суд зазначає, що правовідносинам (предмету та підставам, що виникають у подібних (релевантних) обставинах) Верховний Суд неодноразово вже надавав свою оцінку у численних постановах.
Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” 2 червня 2016 року № 1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно із частиною 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2024 року у справі № 380/1169/20 ухвалив правовий висновок:
"95. Окрім викладеного, колегія суддів зауважує, що Порядком №44 визначено умови та механізм щомісячної грошової компенсації сумподатку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат,одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органіввиконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошовакомпенсація).
96. Відповідно до пункту 2 Порядку №44 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошова компенсаціявиплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особамирядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національногоантикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення,грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
97. Водночас, середній заробіток, який стягується у відповідності до вимог статті 117 КЗпП України, є санкцією за затримку розрахункупри звільненні, не є складовою грошового забезпечення військовослужбовця та не є виплатою, право на яку військовослужбовець набув узв`язку із виконанням обов`язків під час проходження служби.
98. З огляду на викладене Суд погоджується із доводами відповідача у цій частині та констатує помилковість висновків судів попередніхінстанцій про наявність підстав для стягнення на користь позивача грошової компенсації разом із середнім заробітком за час затримкирозрахунку при звільненні."

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб відповідно Порядку №44 із нарахованої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з 10.12.2020 по 10.02.2025 включно.
Суд ураховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №2340/3023/18, згідно з якою суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем під час виконання відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні під час виплати працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зменшується на суму податків і зборів. 
Водночас, суд зазначає що середній заробіток за час вимушеного прогулу, нарахований та стягнутий за рішенням суду, не є заробітною платою у розумінні як Закону України «Про оплату праці», так і Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а тому не підлягає компенсації.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11.02.2021 у справі №1540/3742/18.
Порядок № 44 до виплати середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні не застосовується, оскільки зазначена виплата не пов`язана з виконанням позивачем обов`язків служби, а відтак не підпадає під випадки виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, які визначені зазначеним Порядком.
Відтак позовна вимога про нарахування та виплату середнього грошового забезпечення із одночасною компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію сум податку з доходів фізичних в Порядку №44 із сум компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 11.02.2025 (Порядок №159).
Суд встановив, що відповідачем на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 у справі № 440/2243/25 суду здійснено виплату в сумі 27917,76 грн. згідно із платіжною інструкцією від 02.12.2025 № 1375. Відповідно до розрахунково-платіжної відомості № 225: середній заробіток: 9001,38 грн; компенсація втрати частини доходів - 27255,45 грн; утримано податок з доходів фізичних осіб – 6526,23 грн; утримано 5% військового збору – 1812,84 грн. 
Отже, позивач вважає, що має право на отримання компенсацію сум податку з доходів фізичних внаслідок виплати сум компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення.
Під доходами у цьому Законі № 2050 слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Згідно ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Аналогічні положення закріплені також в ст.1 Закону України «Про оплату праці», згідно якої заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
З аналізу наведених норм вбачається, що заробітною платою можливо вважати грошовий еквівалент, який сплачується працівнику за виконану ним роботу.
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться), відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159.
Згідно із Порядком №44, Грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Відповідно до пунктів 4 та 5 Порядку № 44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Отже компенсація втрати частини доходу не є грошовим забезпеченням, а є засобом компенсаційного характеру для відновлення майнового права фізичної особи внаслідок зменшення її доходу у випадку несвоєчасної виплати їй грошового забезпечення.
Компенсація втрати частини доходу нарахована та стягнута за рішенням суду, не є заробітною платою чи грошовим забезпеченням - у розумінні законодавства, а тому відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача сум компенсації податку з доходів фізичних осіб в Порядку №44 із сум компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення в порядку Закону №2050-ІІІ та Порядку №159.
Компенсація втрати частини доходу за своєю правовою суттю сама по собі є одноразовою виплатою компенсаційного характеру, а не грошовою сумою (частиною грошового забезпечення), яку роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові, якщо він нарахував йому заробітну плату, але виплатив її несвоєчасно, оскільки компенсація розраховується як втрата частини доходів, що виникла через затримку виплати заробітної плати, і повинна бути виплачена в місяці, коли здійснювалося нарахування зарплати, що свідчить про різну правову природу грошового забезпечення та компенсацію втрати частини доходу, що вказує на відсутність правових підстав для компенсації податку з доходів фізичних осіб в Порядку №44 із сум компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення в порядку Закону №2050-ІІІ та Порядку №159.
Додатково суд також зазначає, що компенсація втрати частини доходу не поширується на несвоєчасну виплату сум середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в порядку статті 117 КЗпП України (постанова ДААС від 05 вересня 2025 року у справі №440/1438/25).
Висновок по суті спору щодо всіх вимог.
Суд застосовує однаковий правовий підхід щодо відсутності правових підстав для компенсації податку з доходів фізичних осіб в Порядку №44, як із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в порядку статті 117 КЗпП України, так і сум компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення в порядку Закону №2050-ІІІ та Порядку №159.
На підставі аналізу вказаних положень суд зазначає, що Порядок № 44 до виплати середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні та компенсації втрати частини доходу не застосовується, оскільки зазначені виплати не пов`язана з виконанням позивачем обов`язків служби (трудової функції), а відтак не підпадає під випадки виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, які визначені зазначеним Порядком виключно для грошового забезпечення.
Відтак позовні вимоги про нарахування та виплату компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб задоволенню не підлягають.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Ураховуючи, що у позові судом відмовлено, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (37602, Полтавська обл., м. Миргород, вул. Гоголя, 179, код ЄДРПОУ 34264453).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В.І. Бевза