154/175/26
1-кп/154/342/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.2026 Володимирський міський суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимирського міського суду Волинської області за засобом відеофіксації кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025030000000817 від 17.11.2025 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Красностав, Володимир-Волинського району, Волинської області, українця, громадянина України, не судимого, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, особою з інвалідністю 2-ої групи, внаслідок війни, не одруженого, який утримує неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 17 листопада 2025 близько11-00 години, керуючи автомобілем марки «BMW 328I», тимчасовий номерний знак НОМЕР_1 , грубо порушуючи вимоги п.п.2.3 (б, д), 12.1, 11.3, Правил дорожнього руху України, рухаючись на 48 км + 145 м автодороги Р-15 «Ковель-Жовква» між м.Володимир та с.Верба Володимирського району Волинської області в напрямку м.Володимир Волинської області, проявив безпечність, не врахував дорожню обстановку, при наближені до небезпечного повороту праворуч, про який був попереджений дорожнім знаком 31.1.1 «Небезпечний поворот праворуч», не вибрав безпечної швидкості руху, маючи об`єктивну можливість це зробити, виїхав на смугу призначену для зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки «Opel Meriva», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку. 
У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав наступні тілесні ушкодження: рана на верхній повіці лівого ока, осаднення шкіри на ділянці проекції лівої вилиці та носа зліва, садно на верхній губі, розсіяні субарахноїдальні вогнищеві крововиливи головного мозку; поперечний перелом грудини в місцях прикріплення між Ш та 1У ребрами з крововиливом в оточуючі м`які тканини; переломи ребер П,Ш,1У зліва та справа по умовним аксилярним лініям, вогнищеві крововиливи в середостіння, у тканинах біля трахеї, в ділянці основи серця, перібронхіально, поширені деструктивні крововиливи в стромі та паренхімі легень, синці на передній черевній стінці, множинні, поширені деструктивні крововиливи в стромі та паренхімі печінки; тріщини, розриви печінки, рідка кров в черевній порожнині, поширені інфільтративні крововиливи в жировій клітковині навколо наднирників, нирок; точкові осаднення по тильній поверхні лівої кисті, рана на лівому стегні, закритий перелом обох кісток лівої гомілки. 

Дані тілесні ушкодження відносяться до смертельних та між ними і настанням смерті потерпілого є прямий причинно-наслідковий зв`язок. 

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, знаходиться грубе порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п.2.3 б), д), 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями), а саме:
- п. 2.3, згідно з яким, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: 
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; 
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
- п. 11.3  відповідно до якого на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;
- п. 12.1 відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. 

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, фактичні обставини справи підтвердив, пояснив, що щиро кається у вчиненому і дав показання, які повністю узгоджуються з описовою частиною цього вироку. Зазначив, що водійський стаж має з 2004 року, до відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило ДТП ніколи не притягався. Так, 17.11.2025 керував автомобілем «BMW 328I», рухався з с.Верба в сторону м.Володимира, допустив порушення ПДР, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем під керуванням потерпілого, який від отриманих ушкоджень помер. Щиросердно кається у вчиненому, за згодою потерпілої відшкодував їй матеріальну та моральну шкоду у повному обсязі, розуміє що наслідки вчиненого є невідворотні. Просив суворо не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки сам є особою з інвалідністю і внаслідок отриманих поранень за час військової служби та тілесних пошкоджень внаслідок ДТП вимушений на постійній основі проходити лікування в медичних закладах. Додав, що проживає з батьком, за станом здоров,я нічим не займається, утримує себе за рахунок соціальних виплат.
Потерпілий ОСОБА_8 та її представник адвокат ОСОБА_9 в судове засідання не з,явились, подали заяви в яких повідомили, що обвинувачений повністю відшкодував спричинену ним матеріальну та моральну шкоду, щиро вибачився перед потерпілою, тому вона не бажає заявляти цивільний позов. Претензій щодо матеріальної та моральної шкоди по факту ДТП, внаслідок якої загинув її син ОСОБА_7 , до ОСОБА_5 не має і в майбутньому мати не буде. Просить суворо не карати ОСОБА_5 та призначити йому основне покарання в межах санкції інкримінованої статті, у вигляді 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки без позбавлення права керування транспортними засобами. Розгляд справи проводити за їх відсутності.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
При цьому суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, з`ясував, чи не має сумнівів в добровільності його позиції, а також роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам справи, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи та кваліфікацію інкримінованого правопорушення в апеляційному порядку.
Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого, доказана повністю, а його дії правильно кваліфіковані ч.2 ст.286 КК України.
ОСОБА_5 , вперше притягається до кримінальної відповідальності, ветеран війни, є особою з інвалідністю 2-ої групи, внаслідок війни, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає разом з батьком, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за перевищення обмежень швидкості руху, добровільно у повному обсязі відшкодував потерпілій спричинену внаслідок ДТП матеріальну та моральну шкоду, висловив вибачення за скоєне, щиро каявся.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також вимоги ст.65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
Відповідно до вимог ст.75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.
Суд, бере до уваги дані про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного та їх наслідків, враховує думки сторони публічного обвинувачення, а також потерпілої, яка просила призначити винному основне покарання в межах санкції інкримінованої статті та звільнити його від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком без позбавлення права керування транспортними засобами, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого та ряд пом`якшуючих обставин, а також конкретні обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України класифікується як тяжкий злочин, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому основне покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, а саме у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом, оскільки від дій обвинуваченого, який вчинив тяжкий злочин, настали непоправні тяжкі наслідки - смерть особи, та будь які обставини, як то стан здоров,я обвинуваченого, який потребує лікування та відвідування медичних установ, не спростовує таких наслідків.
При цьому суд, зважаючи на необережну форму вини обвинуваченого, встановлені обставини справи, стан здоров,я винного а першочергово позицію потерпілої сторони, дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням та з урахуванням положень, передбачених цими статтями, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів, що на думку суду є справедливим і достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст.50 КК України меті покарання та відповідатиме принципу верховенства права, закріпленого ст.8 КПК України, а також буде співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.
Судом не встановлено обставин, які свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі.
У зв`язку з добровільним відшкодуванням обвинуваченим у повному обсязі матеріальної та моральної шкоди, потерпіла ОСОБА_8 наміру подати цивільний позов не виявила.
З метою запобіганню ризиків, визначених при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого, суд вважає необхідним продовжити його строк та покладені обов,язки до набрання вироком законної сили.
За вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються з державного бюджету України. Суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що під час досудового розслідування для залучення експертів з метою проведення експертиз витрачено 10892,5грн, 8914,0грн, та 3565,6грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.11.2025 відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, слід скасувати.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п,ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Продовжити строк дії обов,язків покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , які передбачені ч.5 ст.194 КПК України до набрання вироком законної сили, а саме:
-не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.
Стягнути з  ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням у кримінальному провадженні судових експертизи в розмірі 10892,5грн, 8914,0грн, та 3565,6грн.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.11.2025 - скасувати.
Відповідно до ст.100 КПК України, речові докази :
-автомобіль марки «OPEL MERIVA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який залишений на зберіганні на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП у Волинській області – повернути власнику ОСОБА_8 
-автомобіль марки «BMW 3281», реєстраційний номер НОМЕР_4 (тимчасовий номерний знак), VIN НОМЕР_5 , який залишений на зберіганні на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП у Волинській області – повернути власнику ОСОБА_10 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Волинського апеляційного суду через Володимирський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_11