ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/3319/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 р. (суддя Сагун А.В.) в адміністративній справі №340/3319/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправної бездіяльності, дії та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просило суд визнати протиправну бездіяльність та протиправні дії ІНФОРМАЦІЯ_1 у не реєстрації та не розгляді його заяви від 18.05.2025, та його перебування всупереч його волі у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 16.05.2025 р. за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняти та розглянути заяву позивача від 18.05.2025. 
В обґрунтування заявлених вимог зазначалось, що 16.05.2025 близько 17-00 позивача, який є присвяченим похрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні, було затримано працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 та поза його волею доставлено за адресою: АДРЕСА_2 . В розшуку за даними мобільного додатку Резерв+ позивач не перебував, протокол про його адміністративне затримання не складався. 18.05.2025 позивач викликав патрульну поліцію з приводу того, що його з 16.05.2025 року без його згоди утримували в ІНФОРМАЦІЯ_5 та відібрали мобільний телефон ( НОМЕР_1 ). Позивача ніхто не випустив з будівлі ІНФОРМАЦІЯ_4 та відвезли у невідомому напрямку.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не була застосована практика Верховного Суду в подібних категоріях справ (справа № 344/12021/22) та практика Європейського суду з прав людини та основоположних свобод (справа «Баятян проти Вірмені», справа у справі «Релігійна громада Свідків Єгови у Москві та інші проти Російської Федерації», справа «Адян та інші проти Вірменії»). Позивач вказує, що неодноразово звертався до відповідача із заявами, в яких просив замінити його службу по мобілізації на невійськову альтернативну.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване, вказуючи на те, що 20.05.2025 заява позивача була офіційно отримана та зареєстрована під вхідним номером 17161, а 22.05.2025 відповідач надіслав позивачу вмотивовану відповідь засобами АТ «Укрпошта» № 6/8262. 
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:
Згідно довідки № 6639 від 16 травня 2025 р., виданої Релігійною організацією «Рлігійний центр Свідків Єгови в Україні», ОСОБА_1 (позивач) народжений ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з 12 травня 2007 року є присвяченим охрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні. Позивач має чинний висновок ВЛК від 22.10.2024 року щодо придатності до військової служби (а.с.51). Позивачу засобами поштового зв`язку за адресую реєстрація направлялась повістка ( а.с.57-58). Відповідачу повернулось поштове відправлення № 0600293854499 (повістка ТЦК) з відміткою, що адресат відсутність за вказаною адресою ( а.с.53-54). Відповідно до довідки про доставлення (супроводження) громадянина до ТЦК та НОМЕР_2 , 16.05.2025 року о 17 годині 07 хвилин громадянин ОСОБА_1 був доставлений представником Національної поліції України, ОСОБА_2 , жетон № 0068131, до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з виявленням ознак правопорушення передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме неприбуття за викликом до ТЦК та СП (а.с.52). 16.05.2025 року на громадянина ОСОБА_1 офіцером відділення призову, лейтенантом ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення № 1/7856 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (а.с.55-56). На підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 18.05.2025 року № 468 громадянина ОСОБА_1 направлено до навчального центру для проходження служби в/ч НОМЕР_3 (а.с.42). Позивачем 18.05.2025, засобами поштового зв`язку, направлено до відповідача заява про відмову від мобілізації ( а.с.24). Відповідно до трекінгу поштового відправлення № 2500200105320 відповідач отримав заяву про відмову від мобілізації позивача 20.05.2025 року ( а.с.60). Відповідачем позивачу надіслана засобами поштового зв`язку відповідь вад 22.05.2025 № 6/8262 ( а.с.46-48).
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції не встановив порушення відповідачем порядку реєстрації та не розгляду заяви позивача від 18.05.2025, а його перебування у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 16.05.2025 викликано порушенням позивачем правил військового обліку.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Скаржник/позивач обґрунтував вимоги своєї апеляційної скарги на ступним доводом: суд першої інстанції не застосував практику Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини.
Колегія суддів звертає увагу, що предметом спору у цій справі, яку ініціював позивач, є визнання протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у нездійсненні реєстрації і не розгляді його заяви від 18.05.2025. Також позивач просив визнати протиправними дії відповідача, які полягали в його утриманні проти волі в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Щодо бездіяльності відповідача.
Верховний Суд у постанові від 11 серпня 2020 р. у справі №320/5970/17 сформулював наступний правовий висновок:
"відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини першої статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
З аналізу зазначених норм належить зробити висновок, що право на захист виникає у випадку порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та інтересів особи, яка звертається за захистом порушеного її права. При цьому протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень має місце у тому випадку, коли в межах повноважень суб`єкта владних повноважень існує обов`язок вчинити конкретні дії, але він не виконаний".
Суд першої інстанції встановив, що позивач звернувся до суду 19.05.2025, оскарживши відсутність відповіді на його заяву від 18.05.2025, тобто на наступний день після направлення заяви відповідачу. 
Наявні у справі письмові докази підтверджують ту обставину, що заява позивача була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_5 20.05.2025 після отримання її засобами поштового зв`язку (а.с.50). 
Таким чином, бездіяльність відповідача щодо нездійснення реєстрації заяви позивача від 18.05.2025 – відсутня. 
Судом першої інстанції також встановлено, що відповідь на заяву позивача надіслана йому відповідачем засобами поштового зв`язку листом від 22.05.2025 № 6/8262 ( а.с.46-48).
Отже, бездіяльність відповідача, яка полягає у не розгляді заяви позивача від 18.05.2025 також відсутня.
Щодо протиправного утримання позивача в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд першої інстанції встановив наявність законних підстав для перебування позивача у ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 1/7856 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (а.с.55-56). 
Наведена позивачем судова практика не є релевантною до спірних правовідносин, зважаючи на окреслений позивачем предмет адміністративного позову.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення, які визначені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, - відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 р. в адміністративній справі №340/3319/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 лютого 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий