РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 621/3558/25
Провадження 2-о/621/22/26
31 березня 2026 року        м. Зміїв Харківської області
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючий – суддя В.Філіп`єва
за участі секретаря судового засідання А.Головіної
учасники справи:
заявник ОСОБА_1 , (не з`явилася)
представник заявника – адвокат Г.В.Оберкович (не з`явилася)
Заінтересована особа 1: Міністерство оборони України, (представник Лисенко Володимир Юрійович - не з`явився)
Заінтересована особа 2: Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема механізована бригада (представник Маліцький Дмитро Вікторович - не з`явився)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження за відсутності учасників цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 ,
про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт її перебування у період з 16.11.2022 року по 07.12.2023 року на утриманні батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у Донецькій області, Покровський район, смт Очеретне. 
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.05.2024 року відкрито провадження в цивільній справі в порядку окремого провадження, призначено судовий розгляд з повідомленням учасників про дату, час і місце судового засідання (а.с. 50).
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.12 2025 року задоволено клопотання представника Міністрества оборони України про витребування доказів.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином. 
Заявниця ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи без її участі на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.
Представник заінтересованої особи – Міністерства оборони України Лисенко В.Ю. подав письмові пояснення щодо суті справи, в яких просив розглянути справу без його участі з урахуванням наданих пояснень.
Представник заінтересованої особи – військової частини НОМЕР_1 Д.Маліцький подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, при вирішенні заяви по суті покладався на розсуд суду. 
Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
В обґрунтування доводів заяви зазначено, що дівоче прізвище заявниці - " ОСОБА_4 ". 22 березня 2013 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_5 , та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ». Батьками заявниці є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заявниця з п`ятирічного віку є особою з інвалідністю, і її мати перебувала на обліку в Пенсійному фонді Українии та отримувала соціальну пенсію по догляду за дитиною-інвалідом (тобто за заявницею) в період з 15.02.2002 по 24.05.2010 роки, що підтверджується відповідною архівною документацією.
З 17.02.2015 по 31.03.2016 року заявниця особисто отримувала пенсію як інвалід ІІІ групи, а на даний час з 18.11.2024 року згідно висновку МСЕК заявниці знову встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням.
З самого дитинства батько ОСОБА_2 постійно опікувався станом здоров`я заявниці, разом з матір`ю займався лікуванням, реабілітацією, загальним доглядом. Супроводжував на медичні огляди, консультації та процедури, систематично ніс фінансові витрати протягом всього життя заявниці, навіть після її заміжжя, оскільки вона постійно потребувала витрат на лікування. 

На початку 2022 року заявниця фактично припинила шлюбні відносини з чоловіком ОСОБА_5 та перейшла проживати до свого батька ОСОБА_2 . Фактично з 16.11.2022 року і по день смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2 заявниця повністю перебувала на його утриманні. Батько постійно надавав їй матеріальну допомогу, регулярно переказував грошові кошти, забезпечував оплату ліків, медичних обстежень, харчування, одяг та інші житлові потреби заявниці та її неповнолітніх дітей.
Факт постійної фінансової підтримки, наданої батьком заявниці, підтверджується копіями банківських виписок по картковим рахункам в період з 16.11.2022 року по 10.11.2023 року, і перераховувані суми значно перевищували розмір інших доходів заявниці, які взагалі були незначними, оскільки основне утримання вона отримувала від батька. 
13.11.2023 по 07.12.2023 року батько заявниці – ОСОБА_2 приймав безпосередню участь в обороні України проти збройної агресії російської федерації, 
11 грудня 2023 року заявницю повідомили про те, що її батько – стрілець – снайпер механізованого відділення військової частини НОМЕР_1 рядовий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мужньо загинув в бою за Україну ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу смт.Очеретне Покровського району Донецької області. Причиною його смерті стали множинні вибухові травми, що підтверджується відповідною медичною документацією та документацією військової частини. 
Заявниця особисто займалася похованням батька як єдиний його родич та член родини, отримувала грошову допомогу на поховання
Після загибелі батька заявниця звернулась до комісії Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги із заявою щодо виплати їй грошової допомоги відповідно до Постанови КМ України №168 від 28.02.2022 року, однак комісія прийняла рішення про повернення матеріалів для доопрацювання, в якому зазначено про необхідність надання документів або рішення суду, якими б підтверджувалось, що ОСОБА_3 перебувала на утриманні у свого батька ОСОБА_2 , тобто встановлення вказаного факту має для заявниці юридичне значення, який в подальшому надасть можливість звернутися за призначенням передбачених законом виплат як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, у якого вона перебувала на утриманні.
В зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що має для неї юридичне значення, а саме факт її перебування у період з 16.11.2022 року по 07.12.2023 року на утриманні батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у Донецькій області, Покровський район, смт Очеретне (а.с. 1-10). 
Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України Лисенко В.Ю. подав письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні заяви. 
В обґрунтування своєї позиції зазначив, що заявниця не надала відомості про наявність чи відсутність у неї будь-яких доходів, що унеможливлює підтвердження того, що кошти, отримані від загиблого батька були єдиним джерелом доходу заявниці. Крім того вказав, що шлюб заявниці був розірваний лише 29.04.2024 року, тому вона могла перебувати на утриманні свого чоловіка, а отже належні докази перебування на утриманні загиблого батька – відсутні. 
Дослідивши доводи учасників справи та письмові докази, надані на їх обґрунтування, суд встановив наступне:
Заявниця  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_4 , виданим Зміївським РВ ГУ ДМСУ в Харківській області 08.07.2017 року (а.с.11-12)
22 березня 2013 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклала шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_5 , виданим виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області , актовий запис № 14 від 22.03.2013 (а.с.13)
29.04.2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було розірвано, що підтверджується рішенням Зміївського районного суду Харківської області в цивільній справі № 621/918/24. Як встановлено вказаним рішенням, подружжя протягом останнього року припинило шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. (а.с.14)
Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого Н-Бишкинською сільською радою Зміївського району Харківської області 15.07.1992 року, батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.15)
Згідно наданої медичної документації, ОСОБА_8 з 2001 року лікувалася на стаціонарному лікуванні Українського центру дитячої офтальмології з діагнозом синдром Морфана, сублюксація хрусталиків ІІІ ступеня та ін. (а.с.16-17)
Згідно архівної виписки КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня», ОСОБА_8 з 5 років була госпіталізована до дитячого офтальмологічного відділення, та з 1997 року знаходиться у вказаному відділенні на диспансерному обліку (а.с.18)
Згідно Довідки відділу обслуговування громадян № 7 ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області, мати заявниці перебувала на обліку та отримувала соціальну пенсію на дитину-інваліда до 18 років ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 15.02.2002 року по 24.05.2010 роки (а.с.19)
В подальшому заявниця ОСОБА_10 продовжувала отримуват пенсію по інвалідності ІІІ групи (загальне захворювання) з 17.02.2015 по 31.03.2016 роки, що підтверджується Довідкою відділу обслуговування громадян № 7 ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області,(а.с.20)
Відповідно до Довідки МСЕК серії 12 ААГ №957698 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено третю групу інвалідності по зору, протипоказана праця на висоті, рухомих механізмах, тощо (а.с.21)
Згідно Довідки в\ч НОМЕР_1 № 5834 від 28.03.2024 року, рядовий ОСОБА_2 дійсно в період з 13.11.2023 по 08.12.2023 року брав участь у заходах, пов`язаних з обороною України проти збройної агресії російської федерації, (а.с.22)
Як вбачається з виписок по картковому рахунку ОСОБА_1 , відкритому в АТ «Універсалбанк», ОСОБА_11 регулярно здійснював поповнення її рахунку: 16.11.2022 року в сумі 15000,00 грн; 20.11. 2022 року в сумі - 10000,00 грн, 22.12.2022 – в сумі 10000,00 грн; 27.01.2023 – в сумі 5000,00 грн; 16.02.2023 року – в сумі 5000,00 грн; 26.02.2023 року – в сумі 5000,00 грн; 25.03.2023 року – в сумі 1000,00 грн; 16.05.2023 року – в сумі 5000,00 грн; 10.06.2023 року – в сумі 5000,00 грн; 17.06.2023 року – в сумі 1930,00 грн; 10.07.2023 року – в сумі 1000,00 грн; 24.07.2023 року – в сумі 5000,00 грн; 25.08.2023 року – в сумі 5000,00 грн; 31.08.2023 року – в сумі 2000,00 грн; 23.09.2023 року – в сумі 5000,00 грн; 05.10.2023 року – в сумі 5000,00 грн; (а.с.23 -38)
Згідно платіжних інструкцій АТКБ «Приватбанк», платник ОСОБА_2 переказав на рахунок ОСОБА_1 23.10.2023 року – 50000,00 гривень; 10.11.2023 року 50000,00 грн (а.с.39 - 40) 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 загинув внаслідок вибухової травми та інших уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла, що підтверджується Довідкою про причину смерті № 1295 від 09.12.2023 року, Довідкою відділу Центру надання адміністративних послуг Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області № 321 від 18.12.2023 року, Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданим відділом Центру надання адміністративних послуг Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області 18.12.2023 року, актовий запис № 322, витягом з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії № 1551 від 09.05.2024 (а.с.41, 43, 44, 45)
Сповіщення сім`ї № 100 від 11.12.2023 року про загибель рядового ОСОБА_2 надсилалася начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 на ім`я заявниці ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.42)
Як вбачається з протоколу засідання комісії Міністерства оборони з розгляду питань, пов`язаних із призначеннм і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 47/д від 27.12.2024 року, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище – ОСОБА_4 ), дочці загиблого солдата ОСОБА_2 , повернуто документи на доопрацювання з метою надання підтверджуючих документів, зокрема, рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні військовослужбовця на дату його загибелі, що дають право на отримання одноразової грошової допомоги (а.с.46)
Згідно копії паспорта НОМЕР_8 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 
Згідно відомостей з особової справи, витребуваних судом за клопотанням представника Міністерства оборони, військовослужбовець ОСОБА_2 зазначив своїми родичами доньку – ОСОБА_1 , та вказав її мобільний телефон зв`язку, а також сина ОСОБА_2 .
Мотиви суду та норми права, що підлягають застосуванню.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне:
Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 статті 293 ЦПК).
Пунктом 2 ч. 1 статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до ч. 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.02.2026 року по справі № 308/17634/23, 
«52. Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав та інтересів заявника (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17).
53. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом, тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
54. Найбільш важливі з точки зору суспільного буття особи юридичні факти, які підлягають визнанню в судовому порядку, визначені у частині першій статті 315 ЦПК України.
57. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 та від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22»
У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні; для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року; для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником.
У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема, для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця, не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.
Для ухвалення позитивного рішення у справі за заявами цієї категорії суд першої інстанції має встановити, чи може особа, яка звернулася до суду, мати відповідні правові наслідки, на які вона розраховує, чи правильно вона зазначила заінтересовану особу в справі. Суд відповідно до статті 235 ЦПК повинен дати належну оцінку наданим доказам, згідно з якими встановити факт того, що матеріальна допомога годувальника була для заявника основним джерелом засобів до існування.
Відповідно до статті 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03 червня 1999 року у справі №1-8/99 (№ 5-рп/99) про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" зробив висновок про те, що:
"Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), є особа, що одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму).
До них належать:
а) неповнолітні;
б) непрацездатні;
в) інші особи, яких військовослужбовець зобов`язаний утримувати за законом;
г) вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів органів внутрішніх справ), стажисти до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними віку, встановленого для таких членів сім`ї військовослужбовця, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника;
д) працездатні члени сім`ї військовослужбовця, що зайняті доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками військовослужбовця, які не досягли 8-річного віку, за інвалідом першої групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та визначеними законом іншими видами трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який надає члену сім`ї військовослужбовця право на трудову пенсію;
е) інші особи, визнані утриманцями у встановленому порядку. У разі переведення військовослужбовця для подальшого проходження служби або навчання в інший населений пункт його утриманцями до надання житла сім`ї треба вважати і тих членів його сім`ї, які перебували раніше на утриманні військовослужбовця і залишились тимчасово проживати за попереднім місцем служби."
У пункті 5 вказаного рішення зазначено, що «поняття «утриманство» та похідних від нього термінів "утримання", "утриманець", тощо, містять стаття 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і стаття 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ". Цими статтями передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування…»; 
За змістом частини першої статті 16 Закону №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», (далі – Закон №2011-ХІІ), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно із цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). У цій же нормі права зазначено, що утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, .та деяких інших осіб», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Непрацездатними членами сім`ї вважаються діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. 
Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (частина перша статті 31 Закону № 2262-ХІІ).
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначений у Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975;)
Положеннями пункту 5 Порядку № 975 регламентовано, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону № 2262-XII.
Заявниця ОСОБА_3 звернулася до суду для встановлення факту перебування на утриманні загиблого батька, який має для неї юридичне значення, та дозволить в подальшому отримати передбачені законодавством виплати у разі загибелі військовослужбовця. 
Обставини смерті батька ОСОБА_2 , пов`язаної із захистом Батьківщини, а також факт родинних відносин заявниці та військовослужбовця як батька і доньки ніким не заперечується.
Як встановлено в судовому засіданні, заявниця є інвалідом дитинства по зору, з її 5-річного віку батьки отримували соціальну пенсію по догляду за дитиною - інвалідом, і тому перерва у офіційному підтвердженні висновком МСЕК статусу інвалідності заявниці у повнолітньому віці не означає, що ОСОБА_1 в повному обсязі відновила свій зір та працездатність. 
Тобто, станом на момент призову ОСОБА_2 його повнолітня донька ОСОБА_1 продовжувала мати хронічне захворювання, яке зумовлювало обмеження її працездатності.
Виписками по картковому рахунку заявниці ОСОБА_1 підтверджується, що ОСОБА_2 регулярно, щомісячно, ще до призову на військову службу за мобілізацією, перераховував грошові кошти на користь доньки, що свідчить про систематичність надання вказаної допомоги.
Крім того, в жовтні –листопаді 2023 року ОСОБА_2 перерахував значні грошові кошти на користь заявниці, що, на думку суду, свідчить про те, що заявниця дійсно була єдиним членом родини загиблого військовослужбовця, яку він повністю матеріально забезпечував. 
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.02.2026 року по справі № 308/17634/23, «101. Отримання завником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не може бути безумовною підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні. 102. Отже, на підтвердження (спростування) перебування фізичної особи на утриманні померлого закон вимагає надання відповідних доказів [наприклад, довідки про склад сім`ї, спільне проживання або утримання, медичні документи, виписки з банківських рахунків, довідки про доходи, чеки, квитанції, договори про оплату комунальних, навчальних, медичних послуг, показання свідків, фото / відеоматеріали, листування (особистого або ділового характеру)], які зумовлють дослідження судом обставин приватного життя утриманця та особи, яка надавала утримання.»
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність достатніх і переконливих доказів, що підтверджують факт перебування заявниці ОСОБА_1 у період з 16.11.2022 року по 07.12.2023 року на утриманні батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у Донецькій області, Покровський район, смт Очеретне, в зв`язку з чим її заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 223, 247, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити..
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 16.11.2022 року по 07.12.2023 року на утриманні батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у Донецькій області, Покровський район, смт Очеретне (а.с. 1-10). 
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ,
Заінтересована особа 1: Міністерство оборони України, місцезнаходження: просп. Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03168,
Заінтересована особа 2: Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема механізована бригада), місцезнаходження, АДРЕСА_3 ,

Суддя В. Філіп`єва