П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.02.2026  	Справа №607/2288/26 Провадження №3/607/1290/2026	

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Гуменний П.П., при секретарі Захарчич Ю.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, юрисконсульта ТОВ «ТернопільНафта», адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Яциків О.П.,-

ВСТАНОВИВ:

1. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

ОСОБА_1 , будучи звільненою з посади секретаря судового засідання Господарського суду Тернопільської області, та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону), примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 18.08.2025 о 11:55 год. подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2. Позиції учасників.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнала.
Подала на адресу суду письмові пояснення, у яких повідомила, що вона з 2007 року перебувала на посаді секретаря судового засідання у Господарському суді Тернопільської області та була звільнена з державної служби 11.01.2023. Після звільнення нею належним чином і вчасно була подана декларація, як особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, що підтверджує її сумлінне ставлення до виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» та відсутність наміру ухилятися від виконання законних обов`язків.
Всі попередні роки перебування на державній службі вона сумлінно виконувала свої обов`язки щодо звітування про майновий стан та, відповідно подавала вчасно декларації.
Проте, відповідно до Закону України від 08.07.2022 № 2381-IX «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану», який набрав чинності 03.08.2022 та який діяв під час її звільнення, суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування.
Законом України від 20 вересня 2023 року № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12 жовтня 2023 року, було відновлено обов`язок подання електронних декларацій у порядку та строки, визначені Законом України «Про запобігання корупції». Тобто, відновлення декларування відбулося вже після її звільнення з державної служби.
На період дії воєнного стану та зупинення обов`язку подання декларацій вона перебувала на державній службі, у зв`язку з чим на неї поширювалася дія Закону України «Про запобігання корупції».
Разом з тим, на момент відновлення дії норм законодавства щодо подання декларацій, а також на момент спливу строків, установлених для подання відповідної декларації, вона вже припинила перебування на державній службі та не мала статусу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
За таких обставин виникла об`єктивна правова невизначеність щодо наявності в неї обов`язку подання декларації після припинення державної служби, з урахуванням особливого правового режиму воєнного стану та змін законодавства.
Декларацію було подано одразу після отримання повідомлення (листа) № 47-02/69871-25 від 15.08.2025 на електронну адресу від Національного агентства з питань запобігання корупції про її неподання, що свідчить про добросовісність її поведінки та відсутність умислу на порушення вимог фінансового контролю.
Відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування наступає в разі відсутності поважних причин несвоєчасного подання. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається.
З огляду на припинення нею державної служби до моменту відновлення обов`язку декларування та правову невизначеність щодо застосування відповідних норм, вважає, що у її діях відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення.
А тому, просить суд взяти до уваги наведені обставини та врахувати, що: порушення було допущено ненавмисно, без жодного умислу приховати майнові дані чи отримати неправомірну вигоду і жодним чином не було наміру порушувати антикорупційне законодавство, вона своєчасно виконувала обов`язок щодо подання декларацій в попередні роки та вчасно подала декларацію (після звільнення) хоч в календарному році пропрацювала на державній службі як особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування лише 11 днів, раніше не притягувалася до відповідальності за жодні порушення.
За таких обставин просила закрити провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, скерувала на адресу суду письмове клопотання про закриття провадження. В обґрунтування клопотання зазначила, що згідно частиною четвертою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
В протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що днем виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення є дата складання протоколу, а саме 27 січня 2026 року.
Однак, з таким твердженням вона не погоджується, оскільки відомості про несвоєчасне подання декларації були встановлені ще в січні 2025 року, оскільки Національним агентством з питань запобігання корупції від Господарського суду Тернопільської області було отримано повідомлення за вих. № 05/162/24 від 22.05.2024 та за вх. №16327/0/05-25 від 17.01.2025, яким повідомлялось про несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації після звільнення за 2023 рік.
Вказане електронне повідомлення за підписом керівника апарату Господарського суду Тернопільської області ОСОБА_2 було адресоване та направлене Національному агентству з питань запобігання корупції, що свідчить про те, що орган уже на цю дату володів усією необхідною інформацією для встановлення: факту правопорушення; особи, яка його вчинила; часу та характеру порушення.
День виявлення правопорушення — це день, коли уповноваженому органу стало відомо про наявність усіх об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, а не день оформлення процесуального документа у вигляді протоколу.
Таким чином, на її думку, 17.01.2025 є днем виявлення адміністративного правопорушення, оскільки з цього моменту НАЗК об`єктивно знало про всі істотні обставини.
Складання протоколу 27.01.2026 є лише реалізацією процесуальних повноважень органу та не може змінювати чи подовжувати строки, встановлені статтею 38 КУпАП.
За таких обставин, у випадку, якщо суд, все ж таки прийде до переконання про порушення нею норм законодавства, просить закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Та закриваючи провадження у справі, не встановлювати вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Прокурор Яциків О.П., на підставі ст. 250 КУпАП, подала суду письмовий висновок прокурора, у якому просила визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 гривень. 

3. Норми законодавства, якими керується суд при вирішенні даної адміністративної справи.

Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно примітки до вказаної статті, суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Статтею 8 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державний службовець зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.5 ст. 5 Закону України «Про державну службу» визначено, що на державних службовців поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».
Так, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"г" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 252/23 від 08.11.2023 (далі - Порядок), щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Відповідно до роз`яснень НАЗК щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) від 13.11.2023 № 4 (зі змінами) суб`єкти декларування, які звільнились у період з 01.01.2023 до 11.10.2023 - подають декларацію з позначкою «я припинив(ла) виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення)» за 2023 рік - до 31.03.2024.
Таким чином, суб`єкти декларування зобов`язані були подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення) до 31.03.2024.
Відповідно до роз`яснень, викладених в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» №223-943/0/4-17 від 22.05.2017, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.
Пунктом 5 розділу II Порядку передбачено, що суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.
Подання декларації до Реєстру підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, зазначену в персональному електронному кабінеті, та до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування.
Згідно ч.4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

4. Установлені судом факти, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Наказом голови Господарського суду Тернопільської області від 15.06.2007 № 132-к «Про прийняття ОСОБА_3 » ОСОБА_4 призначено на посаду секретаря судового засідання з 15 червня 2007 року тимчасово з випробувальним терміном 2 місяці з присвоєнням їй 13 (тринадцятого) рангу шостої категорії державних службовців, як таку, що за рішенням конкурсної комісії була зарахована до кадрового резерву на цю посаду.
Надалі, наказом в.о. голови Господарського суду Тернопільської області від 01.10.2007 № 293-к «Про зміну прізвища ОСОБА_3 » з 01 жовтня 2007 року ОСОБА_5 , секретаря судового засідання, рахувати за прізвищем РАНЕЦЬКА на підставі свідоцтва про одруження НОМЕР_2 , виданого 15.07.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.
Наказом керівника апарату Господарського суду Тернопільської області від 23.05.2022 № 83-к/тр «Про присвоєння чергового рангу ОСОБА_6 » з 23.05.2022 ОСОБА_1 присвоєно 6 (шостий) ранг державного службовця категорії «В» посад державної служби.
Відповідно до наказу керівника апарату Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2023 № 5-к/тр «Про звільнення ОСОБА_7 », ОСОБА_1 звільнено з посади секретаря судового засідання Господарського суду Тернопільської області з 11 січня 2023 року, за угодою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону України «Про державну службу».
Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення) лише 18.08.2025 о 11:55 год.
ОСОБА_1 , як секретар судового засідання Господарського суду Тернопільської області була ознайомлена із Законом України «Про запобігання корупції», що підтверджується п. 10 «Особової картки державного службовця», де стоїть особистий підпис останньої.
Візуальним моніторингом публічних відомостей, розміщених на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що до цього (раніше) ОСОБА_1 подала декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулі роки своєчасно, з дотримання вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджує її ознайомлення із вимогами вказаного вище закону та усвідомлення вчинюваних нею дій під час подання декларації особи, уповноваженої на виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення).
Відповідно до інформації Національного агентства з питань запобігання корупції про послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру, декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 19.08.2025, остання лише 18.08.2025 зайшла в особистий кабінет та о 11:55:57 год. після заповнення/перегляду необхідних розділів подала декларацію особи, уповноваженої на виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення).

Також судом досліджено: протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №62 від 27.01.2026; скріншоти із сторінки НАЗК, з якої вбачається, що декларація ОСОБА_1 (при звільненні) подана 18.08.2025 о 11:55; рапорт т.в.о. начальника 1-го сектору (протидії корупції) УСР в Тернопільській області ДСР НП України А.Сагайдака від 19.01.2026; письмові пояснення ОСОБА_1 від 27.01.2026; довідку про те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, пов`язаної з корупцією, не притягувалась; лист НАЗК; повідомлення; послідовність дій користувача; запит УСР в Тернопільській області; лист Господарського суду Тернопільської області; копію наказу № 132-к від 15.06.2007; копію наказу № 293-к від 01.10.2007; копію наказу № 83-к/тр від 23.05.2022; копію наказу № 5-к/тр від 10.01.2023; копію особової картки державного службовця; копію характеристики; роз`яснення НАЗК; копію витягу з Положення про Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

5. Висновки суду.

Застосовуючи вищевказані норми закону до установлених фактів, судом встановлено, що ОСОБА_1 , була звільненою 11.01.2023 з посади секретаря судового засідання Господарського суду Тернопільської області та була особою, яка відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією.
ОСОБА_1 зобов`язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення) до 00:00 год. 01.04.2024.
Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення) лише 18.08.2025 о 11:55 год., тобто несвоєчасно.
Суд вважає, що поважні причини щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення) у ОСОБА_1 відсутні.
Також, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що 17.01.2025 є днем виявлення адміністративного правопорушення та строки накладення на неї адміністративного стягнення закінчились, оскільки ОСОБА_1 було подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення) 18.08.2025, а тому строки, що передбачені ч.4 ст. 38 КУпАПдля накладення адміністративного стягнення у даній справі не завершились.
Отже, докази здобуті під час розгляду даної справи є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Таким чином приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме – несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення.
Зважаючи на вищевказані обставини справи з урахуванням особи ОСОБА_1 , яка раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень, виключно позитивно характеризується як за попереднім так і за дійсним місцем роботи, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, конкретні обставини вчиненого адміністративного правопорушення, вважаю за доцільне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у мінімальному розмірі.
Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 251, 172-6, 280, 283, 284 КУпАП, Закону України «Про запобігання корупції», - 

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот гривень 00 копійок) в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок в дохід держави.
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя П.П. Гуменний