ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.02.2026 Справа № 914/2904/25 

За позовом: Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Столичний лісовий офіс», м.Київ,
до відповідача: Приватного підприємства «Тайфун-Плюс», с.Ожидів, Буського р-ну,
про: стягнення заборгованості.
Суддя І. КОЗАК
При секретарі Р. Волошин
Представники сторін:
Від позивача: Когитко Ю.М. – представник;
Від відповідача: Білан П.В. – представник.

На адресу Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Столичний лісовий офіс» до Приватного підприємства «Тайфун-Плюс» про стягнення заборгованості.
Ухвалою суду від 22.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.10.2025.
16.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 27.01.2026.
Правова позиція позивача.
У судове засідання 10.02.2026 представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав повністю із підстав наведених у позовній заяві. Позов обґрунтований тим, що відповідач всупереч умовам Договору купівлі–продажу необробленої деревини №UEEX-9944-5 від 06.12.2024 не сплатив заборгованість за поставлений товар. Відтак просить суд стягнути 609 331,57 грн основного боргу, 9465,51 грн 3% річних, 24 071,63 грн інфляційних збитків та 97 810,24 грн пені.
Попередній розрахунок судових витрат позивача:
- 11 110,18 грн – сплачений судовий збір.
Правова позиція відповідача.
Відповідач у судове засідання 10.02.2026 з`явився, проти задоволення позову заперечив повністю із підстав наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. В обґрунтування своїх заперечень посилається на наступне.
1. Товар, який був поставлений позивачем за товарно-транспортною накладною ТТН ЛАМ №330259 від 10.03.2025 – на суму 609 063,10 грн не відповідає умовам Договору від 06.12.2024 та умовам біржового свідоцтва №9944/041224/36741547/1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична біржа». Товар не збігається по масі, класифікації деревини, їх розмірам та іншим кількісним характеристиками саме внаслідок чого Приватне підприємство «Тайфун-Плюс» не здійснювало оплати вартості поставленого товару керуючись ч. 1 ст. 670 ЦК України, ч. 3 ст. 672 ЦК України, ч. 2 ст. 678 ЦК України.
2. Отримання товару було здійснено перевізником ФОП Антохов М.В. згідно Договору–заявки №514 на перевезення вантажів автомобільним транспортом з м. Коростишів, Житомирської області на адресу потужностей відповідача, що здійснювалось за допомогою транспортного засобу «MANTGA 18.480» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KRONE» д.н.з. НОМЕР_2 . 
У подальшому лісопродукція прямувала на адресу потужностей відповідача та прибула на територію майданчику для паркування ПАС №36, що за адресою: Львівська обл., с. Ожидів, вул. Промислова 1, де транспортний засіб «MANTGA 18.480» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KRONE» д.н.з. НОМЕР_2 очікував коли він зможе заїхати на розвантаження на території підприємства. 
19:00 год. 12 березня 2025 року працівниками ДСР 2-го відділу в управлінні НПУ МВС України, в ході перевірки документів ТТН працівник департаменту стратегічних розслідувань виявив невідповідність документів із лісопродукцією, що перевозилася вказаними транспортними засобами.
У ході проведення слідчих дій було вилучено ТТН серії ЛАМ №330259 від 10.03.2025, транспортний засіб MAN TGA 18.480» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KRONE» д.н.з. НОМЕР_3 та деревину у кількості 54 колоди, що знаходились на вказаному транспортному засобі.
Постановою старшого слідчого СВ Золочівського РУП ГУНП у Львівській області Яремчук М.М. від 13.03.2025 р. такі речі, як ТТН серії ЛАМ №330259 від 10.03.2025 р., транспортний засіб MANTGA 18.480» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KRONE» д.н.з. НОМЕР_2 та деревину у кількості 54 колоди було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №12025141210000113 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а саме «незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду».
Ухвалою Золочівського районного суду від 14.03.2025 у справі №445/581/25 накладено арешт на ТТН серії ЛАМ №330259 від 10.03.2025, трансопртний засіб MAN TGA 18.480» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KRONE» та деревину у кількості 54.
3. Висновком експерта від 08.05.2025 у рамках кримінального провадження №12025141210000113 підтверджується, що позивачем було порушено абзац 3 п. 2.1 Договору, а саме відвантажено лісопродукцію, що не відповідає пункту 2.1 Договору за якістю.
4. Позивач будучи учасником судового провадження № 1-кс/445/314/25 та учасником у справі №445/581/25, володіючи усіма документами, що знаходяться у справі, що долучається нами суду у якості доказів, вводить суд в оману, щодо того факту, що ним було поставлено товар належної якості, який відповідає умовам Договору та про те, що умови Договору виконані належним чином.
Таким чином відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Проти аргументів відповідача позивач заперечив у відповіді на відзив та додаткових поясненнях. Зокрема позивач зазначив, що Висновок експерта на який посилається відповідач не має наперед визначальної сили для вирішення даного господарського спору та підлягає оцінці судом нарівні з іншими доказами, з урахуванням предмета та підстав позову. Невиконання відповідачем передбаченого пунктом 5.5 Договору обов`язку, щодо оформлення Акту про невідповідність позбавляє його права посилатися на будь-які недоліки товару після його прийняття. Позовні вимоги підтримав.
Обставини справи.
06.12.2024 між Філією «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» (Продавець) та Приватним підприємством «Тайфун-Плюс» (Покупець) було укладено Договір купівлі–продажу необробленої деревини №UEEX-9944-5 (далі – Договір), згідно біржового свідоцтва №9944/041224/36741547/1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична біржа».
Відповідно до п. 1.1. Договору, Продавець зобов`язався передати, а Покупець – прийняти та оплатити Товар (необроблену деревину), реалізований за результатами біржового аукціону. 
Згідно з п.1.3. Договору право власності на Товар переходить до Покупця з моменту виконання умов поставки відповідно до цього Договору. 
Згідно п. 2.1, 2.4, 2.5. Договору за якістю Товар повинен відповідати таким нормативним документам: ДСТУ EN 1316-1:2019 (EN 1316-1:2012, IDT); ДСТУ EN 1316-2:2022 (EN 1316-2:2012, IDT); ДСТУ EN 1927-1:2019 (EN 1927-1:2008, IDT); ДСТУ EN 1927-3:2018 (EN 1927-3:2008, IDT); ДСТУ EN 1927-2:2019 (EN 1927-2:2008; AC:2009, IDT); ТУ У 16.1-00994207-002:2018; ТУ У 16.1-00994207- 003:2018; ТУ У 16.1-00994207-005:2018 (2-а редакція, 2021 рік). За вимогами до вимірювання та обчислення об`єму Товар повинен відповідати: ДСТУ EN 1309-2:2022 (EN 1309-2:2006, IDT). За вимогами до визначення характеристичних ознак деревини та способів їх вимірювання Товар повинен відповідати: ДСТУ EN 1309-3:2019 (EN 1309-3:2018, IDT); ДСТУ 2152-93; ТУ У 16.1-00994207-001:2018.
Поставка Товару за даним Договором здійснюється на умовах FCA (нижній/проміжний склад Продавця) / EXW (верхній склад Продавця) окремими частинами (партіями Товару) відповідно до Графіку поставки, сформованому та укладеному в електронній торговій системі Біржі за формою, наведеною у Додатку №1, який є невід`ємною частиною даного Договору (пункт 3.2. Договору).
Сторони можуть домовитись про здійснення Покупцем оплати партії Товару після поставки, але в строк не більше, ніж 10 (десять) робочих днів з моменту поставки відповідної партії Товару (пункт 4.7. Договору).
Згідно п. 5.1 Договору у разі виявлення Сторонами невідповідності партії Товару вимогам щодо якості та/або кількості, Сторони вживають заходів, встановлених п. 5.5. даного Договору, що є підставою для заміни такого Товару на Товар, який буде відповідати вимогам якості, або здійснення допоставки необхідної кількості Товару у порядку, встановленому законодавством України.
Перехід ризиків випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) партії Товару від Продавця до Покупця відбувається відповідно до умов поставки, визначених даним Договором (пункт 5.4. Договору).
Пунктом 5.5. Договору передбачено, що у випадку, якщо під час приймання-передачі партії Товару відповідно до умов поставки, визначених даним Договором, Покупець виявить невідповідність якості партії Товару вимогам нормативних документів, зазначених у розділі 2 даного Договору, розходження по об`єму партії Товару між фактично наданим Продавцем і зазначеним у цьому Договорі, Графіку поставки, товарно-транспортних / залізничних накладних, Сторони складають Акт про невідповідність у 3 (трьох) екземплярах по одному для кожної із Сторін Договору і один екземпляр - для Біржі, який скріплюють підписами представників Сторін та печаткою (за наявності), а також проводять фото- та відео-фіксацію виявлених недоліків партії Товару. У випадку відмови однієї зі Сторін Договору від підписання зазначеного Акту про невідповідність, інша Сторона зазначає про це у Акті.
Згідно п. 6.2 Договору Продавець зобов`язаний у разі виявлення невідповідності партії Товару вимогам щодо якості та/або кількості, за погодженням Сторін проводити заміну Товару неналежної якості або його допоставку в порядку, передбаченому п. 5.1. цього Договору.
На виконання умов Договору позивач відвантажив відповідачу товар на загальну суму 6 127 015,11 грн, згідно товаро-транспортних накладних за січень – березень 2025 року. 
Відповідач виконав свої зобов`язання з оплати частково, сплативши 5 517 683,54 грн, несплаченим залишився товар на суму 609 331,57 грн, в тому числі Товар, що був поставлений 10.03.2025 згідно товарно-транспортної накладної ТТН ЛАМ №330259 від 10.03.2025 на суму 609 063,10 грн.
Отримання товару за ТТН ЛАМ №330259 від 10.03.2025 було здійснено перевізником ФОП Антохов М.В. згідно Договору – заявки №514 на перевезення вантажів автомобільним транспортом з м. Коростишів, Житомирської області на адресу потужностей Відповідача, що здійснювалось за допомогою транспортного засобу «MANTGA 18.480» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KRONE» д.н.з. НОМЕР_2 . 
У подальшому лісопродукція прямувала на адресу потужностей Відповідача (Львівська обл., с. Ожидів, вуд. Шашкевича 41), відтак прибула на територію майданчику для паркування ПАС №36, що за адресою: Львівська обл., с. Ожидів, вул. Промислова 1, де транспортний засіб «MANTGA 18.480» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KRONE» д.н.з. НОМЕР_2 очікував коли він зможе заїхати на розвантаження на території підприємства.
12 березня 2025 року об 19:00 год. працівниками ДСР 2-го відділу в управлінні НПУ МВС України, в ході перевірки документів ТТН виявлено невідповідність документів із лісопродукцією, що перевозилася вказаними транспортними засобами.
У ході проведення слідчих дій було вилучено ТТН серії ЛАМ №330259 від 10.03.2025, транспортний засіб MAN TGA 18.480» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KRONE» д.н.з. НОМЕР_3 та деревину у кількості 54 колоди, що знаходились на вказаному транспортному засобі.
Постановою старшого слідчого СВ Золочівського РУП ГУНП у Львівській області Яремчук М.М. від 13.03.2025 р. такі речі, як ТТН серії ЛАМ №330259 від 10.03.2025 р., транспортний засіб MANTGA 18.480» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KRONE» д.н.з. НОМЕР_2 та деревину у кількості 54 колоди було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №12025141210000113 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а саме «незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду».
Ухвалою Золочівського районного суду від 14.03.2025 у справі №445/581/25 накладено арешт на ТТН серії ЛАМ №330259 від 10.03.2025, транспортний засіб MAN TGA 18.480» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KRONE» д.н.з. НОМЕР_3 та деревину у кількості 54.
08.05.2025 у рамках кримінального провадження №12025141210000113 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України було складено Висновок експерта за результатом проведення експертизи з лісового товарознавства яким встановлено, що 54 колоди деревини, що перевозились на т.з. MAN TGA 18.480» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KRONE» д.н.з. НОМЕР_2 не відповідають класу якості відповідно до ТТН-ліс серія ЛАМ№330259 від 10.03.2025 та не відповідають об`єму. Тільки 2 (дві) колоди відповідають ТТН-ліс серія ЛАМ№330259, а саме колода з номер бірки 835869448 (порядковий номер в таблиці – 27) та колода з номером бірки 835869451 (порядковий номер в таблиці – 2).
11.06.2025 та 30.07.2025 позивачем було направлено на адресу відповідача претензії №12230/40.1.7-2025 та №16220/40.17-2025 про сплату заборгованості на суму 609 331,57 грн.
10.08.2025 відповідач направив позивачу відповідь на претензію від 30.07.2025, у якій зазначив, що ним не було отримано поставлену продукцію, фактично, позивачем було порушено умови Договору купівлі-продажу необробної деревини від 06.12.2024 №UEEX-9944-5, а саме завантажено продукцію, що не відповідає умовам договору, відтак відповідач не зобов`язаний сплачувати кошти за товар, що ним не придбавався на аукціоні та який фактично не відповідає ТТН, так, як позивач умисно видав ТТН, проте завантажив продукцію, що не відповідає ознакам та опису згідно ТТН.
02.09.2025, позивач повторно звернувся до відповідача з листом-вимогою про сплату заборгованості №18635/40.1.7-2025, проте відповіді не отримав.
Станом на дату винесення рішення відповідачем не подано доказів оплати заборгованості.
Оцінка суду.
Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В частинах 1,2 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України (ч.3 ст.265 ГК України).
Між сторонами у справі виникли правовідносини на підставі Договору купівлі–продажу необробленої деревини №UEEX-9944-5 від 06.12.2024.
Відповідно до статті 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до статті 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
За твердженнями позивача, на виконання умов Договору ним було відвантажено відповідачу товар на загальну суму 6 127 015,11 грн, згідно товаро-транспортних накладних за січень – березень 2025 року. 
Відповідач виконав свої зобов`язання з оплати частково, сплативши 5 517 683,54 грн, несплаченим залишився товар на суму 609 331,57 грн, в тому числі Товар, що був поставлений 10.03.2025 згідно товарно-транспортної накладної ТТН ЛАМ №330259 від 10.03.2025 на суму 609 063,10 грн.
Відповідач факт отримання Товару за ТТН ЛАМ №330259 від 10.03.2025 на суму 609 063,10 грн заперечує.
Судом встановлено, що позивачем в порушення вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують факт передання товару відповідачу, тобто факт здійснення господарської операції - поставки товару, з огляду на таке.
Фактом підтвердження господарської операції є первинні документи (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні").
Відповідно до ст. 1 вказаного Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. (ст. 9 названого Закону).
Основними первинними документами, що підтверджують здійснення поставки є видаткова накладна та товарно - транспортна накладна.
Видаткова накладна є документом, що фіксує факт отримання та передачі товарів.
Товарно - транспортна накладна є документом, що підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів, а також здійснення господарської операції з поставки товарів.
У той же час у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт передачі позивачем товару відповідачу за ТТН ЛАМ №330259 від 10.03.2025 на суму 609 063,10 грн та його прийняття останнім.
Статтею 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.
Дослідивши ТТН ЛАМ №330259 від 10.03.2025 на суму 609 063,10 грн судом встановлено, у ній відсутній підпис представника відповідача про отримання вказаної партії товару Покупцем. 
Разом з тим, товару для перевезення був переданий 10.03.2025 водію Монастирський C.І., про що свідчить його підпис у вказаній ТТН, однак у матеріалах справи відсутня довіреність на вчинення вказаним водієм приймання товару від сторони Покупця. 
Як вбачається із долученого до матеріалів справи Договору-заявки №543 на перевезення вантажів автомобільним транспортом за яким перевезення вантажу мало бути здійснено ФОП Гуцалом І.І, така була укладена 12.03.2025, тобто після відвантаження водію Монастирському C.І. товару за ТТН ЛАМ №330259 від 10.03.2025.
Отже неможливо встановити, що товар за ТТН ЛАМ №330259 від 10.03.2025 на суму 609 063,10 грн позивачем був переданий уповноваженій на це покупцем (відповідачем) особі.
У разі дефектів первинних документів сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18.
Касаційний господарський суд у постанові від 29.01.2020 по справі №916/922/19 зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця).
Суд звертає увагу на п.5.2. Договору, яким передбачено, що Продавець зобов`язаний надати Покупцеві наступні документи під час передачі кожної партії Товару: товарно-транспортна (залізнична) накладна, рахунок-фактура на оплату Товару. 
Датою передачі партії Товару Продавцем та приймання партії Товару Покупцем (датою поставки) вважається дата виконання Продавцем своїх зобов`язань по поставці згідно погоджених Сторонами умов поставки (п.5.3. Договору).
Згідно п.6.2.5. та 6.2.6. Договору Продавець зобов`язаний виписати Покупцю по першій події (отримання коштів або відвантаження Товару) податкову накладну, оформлену відповідно вимог Податкового кодексу України (якщо Продавець є платником ПДВ). Проводити належну та своєчасну реєстрацію податкових накладних та/або розрахунків коригувань із дотримання термінів, що визначені Податковим кодексом України (якщо Продавець є платником ПДВ).
Згідно матеріалів справи відповідач є платником податку на додану вартість.
Судом встановлено, що позивачем не долучались до матеріалів справи будь яких рахунків-фактур на оплату Товару чи податкових накладних, оформлених відповідно вимог Податкового кодексу України.
Частинами першою та другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частини перша, друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні").
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з пунктом 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу).
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.
Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.
Такий висновок сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 зі справи № 910/23097/17.
Водночас, згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові №922/4099/17 від 26 жовтня 2018 року, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.
Однак, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження відображення вказаних позивачем господарських операцій у своїй податковій звітності та вчинення юридично значимих дій по оформленню податкового кредиту за ними. Позивачем також не надано доказів на підтвердження обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною ТТН, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця тощо. Позивач також не звертався до суду з клопотанням про витребування відповідних доказів від податкових органів (матеріалів податкової звітності відповідача тощо).
Так, товар за ТТТ ЛАМ №330259 від 10.03.2025 не перебуває у користуванні відповідача та був вилучений як доказів рамках кримінального провадження №12025141210000113 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а саме «незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду».
Ухвалою Золочівського районного суду від 14.03.2025 у справі №445/581/25 накладено арешт на ТТН серії ЛАМ №330259 від 10.03.2025, транспортний засіб MAN TGA 18.480» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KRONE» д.н.з. НОМЕР_3 та деревину у кількості 54.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).
Стаття 79 ГПК України закріпила в господарському процесі стандарт доказування "вірогідності доказів".
Стандарт доказування "вірогідності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Таким чином, судом встановлено, що позивач не виконав своїх зобов`язань передбачених умовами Договору, зокрема не надав відповідачу товаро-супроводжуючих документів: рахунку фактури на оплату товару та не здійснив реєстрацію податкових накладних як це передбачено п.5.2. та 6.2.5. Договору, відповідно позивач не може вважатися таким, що належним чином виконав свої зобов`язання щодо поставки товару за Договором. Отже, позовні вимоги в цій частині стягнення основної суми заборгованості є недоведеними позивачем та задоволенню не підлягають.
Окрім основного боргу позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 9465,51 грн 3% річних, 24 071,63 грн інфляційних збитків та 97 810,24 грн пені.
З урахуванням встановлених судом обставин справи щодо реальності спірних господарських операцій з поставки товару, враховуючи, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних, інфляційних втрат, процентів за користування чужими грошовими коштами та штрафу є похідними від вимоги про стягнення основної суми боргу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 9465,51 грн 3% річних, 24 071,63 грн інфляційних збитків та 97 810,24 грн пені, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог також слід відмовити.
Судові витрати.
Сплачений позивачем судовий збір у цій справі залишається за ним. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-221, 238-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Відмовити в задоволенні позову повністю.
2. Судові витрати залишити за позивачем.
3. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
4. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.
5. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повне рішення складено та підписано 18.02.2026

Суддя Козак І.Б.