П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/20583/25	
Перша інстанція: суддя Самойлюк Г.П.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Бітова А.І.,
Єщенка О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2025р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2025р. ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» звернулося до суду із позовом до Одеської митниці, у якому просило:
- визнати протиправною та скасувати прийняту Одеською митницею картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000447 від 5.06.2025р.;
- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000225/2 від 6.06.2025р.. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що товариством надано всі передбачені ст.53 Митного кодексу документи, які підтверджують митну вартість товару за першим методом - щодо ціни договору. Подані документи містять всі відомості щодо заявленої митної вартості та її складових, не мають розбіжностей чи ознак підробки в розумінні положень Митного кодексу України. Тому, у відповідача були відсутні будь-які підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості, винесення картки відмови та рішення про коригування. Поряд із цим, всупереч нормам Митного кодексу України і Методичним рекомендаціям у рішенні про коригування відповідачем не зазначено які витрати та/або платежі не включені до ціни, які допущені помилки чи незазначені відомості, які конкретно виявлені розбіжності у поданій документації, що унеможливлюють визначення митної вартості за основним методом, а, отже, дії митного органу є неправомірними. 
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2025р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано прийняту Одеською митницею картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000447 від 5.06.2025р..
Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000225/2 від 6.06.2025р..
Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» судовий збір у розмірі 7 126,36грн.. 
Не погодившись із даним судовим рішенням, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару усі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, то відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є неправомірною, а оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» зареєстровано як юридична особа та згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснює такі види діяльності за КВЕД: 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього (основний); 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах.
1.01.2025р. між фірмою « Zhejiang Yongkang SaiXi Industry And Trade Co» (Китай) (продавець) та ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» (покупець) укладено Контракт №01/01-2025, відповідно до умов якого продавець продає і відвантажує, а покупець купує і приймає «ТОВАР» (алюмінієві та біметалеві радіатори) на базових умовах FOB Нінгбо Китай відповідно до умов INCOTERMS 2010. Умови поставки можуть бути змінені, про що продавець указує у відповідному інвойсі на кожну окрему поставку.
5.06.2025р. декларант ТОВ «БЕЛОКОМ», що діяв як брокер в інтересах ТОВ«ІНДУСТРІЯ ВОДИ», з метою здійснення митного оформлення товару звернувся до Одеської митниці, у зв`язку із імпортуванням на територію України товару (митна декларація №24U5005000018093U6 від 5.06.2025р., а саме: «Радіатори для опалення, побутового призначення, біметалеві, алюмінієві, литі, неелектричні:-HF-500B17-H 10 PCS Радіатор біметалевий 500/96 (500*80*96MM),10 секцій арт.1504 -8700 шт.-HF-350B 10 PCS Радіатор біметалевий 350/85 (350*80*85MM), 10 секцій арт. 1514 -8060 шт.-HF-500B1 10 PCS Радіатор біметалевий 500/80 (500*80*80MM), 10 секцій арт. 1512- 940 шт. Загальна кількість: 17700шт. Країна виробництва : Китай (CN).».
Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією №24U5005000018093U6 від 5.06.2025р. позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД, а саме: Пакувальний лист (Packing list) б/н від 06.03.2025; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № HF-241002-1 від 06.03.2025; Коносамент (Bill of lading) № S0125030110 від 14.03.2025; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 6286 від 22.05.2025; Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № 25C3307A5293/00005 від 13.05.2025; Статус особи, яка подає митну декларацію № 2; Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №25UA500500016893U7.1 від 27.05.2025; Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) № 25UA500500016893U7 від 03.06.2025; Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000447 від 05.06.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № РФ -25337 від 20.05.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 888847/25 від 20.05.2025; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б.н від 01.01.2025; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 45658 від 01.01.2025; Договір про надання послуг митного брокера № БК/28-2025 від 05.05.2025; Договір (контракт) про перевезення № 1610/20/01 від 16.10.2020; Інші некласифіковані документи № 2805-8 від 28.05.2025; Інші некласифіковані документи б.н від 28.05.2025; Інші некласифіковані документи Ваговий звіт від 26.05.2025.
ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» митну вартість поставлених товарів визначено за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції).
Одеська митниця надіслала позивачу запит щодо митного оформлення вищезазначеного товару.
На електронний запит митниці декларантом було надано Одеській митниці лист від 6.06.2025р., в якому позивач навів обґрунтування щодо безпідставності наведених митним органом розбіжностей.
Проте, Одеська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №500500/2025/000225/2 від 6.06.2025р. за митною декларацією №24U5005000018093U6 від 5.06.2025р., яким обрано другорядний метод визначення митної вартості замість методу за ціною договору, та скориговано митну вартість товару, роз`яснено декларанту, зокрема, що він має право на вільний обіг товарів, що декларуються, у разі згоди з рішенням про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом Держмитслужби.
5.06.2025р. Одеською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000447, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, з причин невиконання умов, які визначені статями 257, 264, 266 Митного кодексу України, порушення Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, пункту 29 Положення про митні декларації, затвердженого постановою КМУ від 21 травня 2012р. №450 (зі змінами) – неправильний розрахунок платежів у 47 графі по товару №1, не застосовано антидемпінгове мито відповідно до Повідомлення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 18.04.2025 № АД-573/2025/441-01 "ПОВІДОМЛЕННЯ про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну радіаторів для опалення походженням з Турецької Республіки та Китайської Народної Республіки". Надана до митного оформлення електронна копія сертифікату про походження № 25C3307A5293/00005 від 13.05.2025 не проходить верифікацію на автентичність за QR кодом та декларантом не надано оригінал сертифікату. В результаті проведення митного огляду встановлено, що на маркуванні відсутні дані щодо виробника товару, що ставить під сумнів виробництво товарів виробником, що заявлений у митній декларації. 
Позивач, вважаючи протиправними вищевказані рішення митного органу, звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваних рішень митного органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує його протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За правилами ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. 
Відповідно до п.23,24 ст.4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Приписами ч.1,2,3 ст.52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Положеннями ч.3 ст.53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити такі обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для 
підтвердження митної вартості:
1) наявність розбіжностей між окремими документами;
2) наявність ознак підробки певних документів;
3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч.1,2 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Приписами ч.1 ст.57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
У відповідності до ч.2,3 ст.57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Положеннями ч.9 ст.58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.
Частиною 8 ст.57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено під час апеляційного розгляду справи, що в обґрунтування сумнівів щодо заявленої позивачем митної вартості товару, як підстави для витребування додаткових документів, відповідач зазначив, що:
1) Документ, що підтверджує вартість перевезення - довідка про транспортні витрати № 888847/25 від 20.05.2025 виданий ТОВ «Клевер Тім», яке, згідно наданих до митного оформлення транспортних документів (СМR №6286 від 22.05.2025, перевізником зазначено LTD «LAMAN TRANS -EXPRESS»), жодного відношення до здійснення перевезення товару не має.
2) Довідка про транспортні витрати №888847/25 від 20.05.2025 не має посилання на договір транспортування що не дає змогу встановити на яких умовах було здійснено транспортне експедирування. 
3) У п.1 договору №1610/20/01 від 16.10.2024 зазначено що комплекс послуг з транспортного-експедиційного обслуговування вказується та обумовлюється у відповідній Заявці, яку не було надано до митного оформлення.
4) Пунктом 3.1 договору №01/01-2025 від 01.01.2025 передбачено що передплата за товар здійснюється у 100% розмірі але декларантом не було надано банківські платіжні документи.
5) У наданому рахунку №РФ -25337 від 20.05.2025 зазначено що оплата підлягає сплаті протягом 3 банківських днів але до митного оформлення не було надано банківського платіжного документа для підтвердження здійснення даної операції.
6) Пунктом 4.1 контракту 01/01-2025 від 01.01.2025 передбачено що всі платежі та податки за межами Турції здійснюються покупцем, зважаючи що товар був відправлений з Китаю декларантом не було надано документального підтвердження здійснення відповідних платежей у країні відправлення, тобто декларантом не зазначено всі складові митної вартості.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено, що за змістом оскаржуваного рішення, 6.06.2025р. декларантом на вимогу митного органу було надіслано: платіжну інструкцію від 20.05.2025р. за №472, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 6.03.2025р. №1; копія митної декларації країни відправлення від 11.03.2025р. №401620250000000298, лист декларанта від 6.06.2025р. №02, у якому перелічено усі надані документи для підтвердження митної вартості та повідомлено митний орган, що інших додаткових документів надати не має можливості.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зазначені документи, відповідач дійшов висновку декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано.
Опрацювавши додатково надані позивачем документи, митний орган прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, застосувавши резервний метод визначення митної вартості.
Наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, поданих документів було достатньо для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом визначення митної вартості та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, з огляду на наступне.
Так, відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.
Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Системний аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин свідчить, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених ст. 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості. Зокрема, це може мати місце у випадку, коли декларант надав документи, які підтверджують всі складові митної вартості, сплату визначеної згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту ціни за товар та послуг з транспортування, страхування тощо, вартість яких відповідно до чинного законодавства включена до митної вартості.
Фактично можливість подання відповідного документа декларантом на підтвердження митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України, на підставі ч.3 ст. 53 МК України залежить від розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявності ознаки підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, в документах, передбачених ч.2 ст. 53 МК України. Обсяг зауважень щодо поданих документів викладається митним органом саме за результатами аналізу таких документів та даних, поряд із цим саме митний орган визначає обсяг документів, необхідних для усунення розбіжностей та неточностей.
Аналогічну правову позицію викладено судом у постанові Верховного Суду від 2.04.2024р. у справі №380/6459/20.
Що стосується тверджень митного органу про те, що документ, що підтверджує вартість перевезення - довідка про транспортні витрати №888847/25 від 20.05.2025р. виданий ТОВ «Клевер Тім», яке, згідно наданих до митного оформлення транспортних документів (СМR №6286 від 22.05.2025р., перевізником зазначено LTD «LAMAN TRANS -EXPRESS»), жодного відношення до здійснення перевезення товару не має.
В той же час, з наданих до митного оформлення документів, в саме СМR №6286 від 22.05.2025р., перевізником зазначено ФОП ОСОБА_1 , а не LTD «LAMAN TRANS -EXPRESS», як зазначає відповідач в оскаржуваному рішенні.
При цьому, з митного оформлення декларантом позивача надавався договір транспортного експедирування №1610/20/01 від 16.10.2020р., укладений між ТОВ «Клевер Тім» та ТОВ «Індустрія Води» відповідно до п.1.1. якого у порядку та на умовах, визначених цим Договором, експедитор бере на себе зобов`язання за винагороду, за дорученням і за рахунок Клієнта виконати або організувати виконання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування і організації перевезень експортних, імпортних і транзитних вантажів Клієнта морським і наземним транспортом…
Пунктом 2.1.1. визначено право експедитора укладати від свого імені та/або від імені Клієнта договори і угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями/її агентами…, для виконання своїх обов`язків за цим договором.
Обов`язком Клієнта відповідно до п.2.4.13 визначено оплатити послуги Експедитора, а також відшкодувати витрати, штрафи та інші платежі, понесені Експедитором в інтересах Клієнта.
Тобто, залучення ТОВ «Клевер Тім» до перевезення 3-х осіб прямо передбачене умовами договору №1610/20/01 від 16.10.2020р., а тому не надання підтверджуючих документи щодо залучення інших перевізників, зазначених у CMR не може слугувати підставою для коригування митної вартості товару. Крім того, документи щодо залучення до перевезення інших перевізників стосуються господарської діяльності ТОВ «Клевер Тім», а не позивача ТОВ «Індустрія Води».
Верховний Суд в постанові від 31 травня 2019р. по справі №804/16553/14 (№К/9901/5149/18) зазначив, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Як вбачається із матеріалами справи, що на підтвердження транспортних витрат до митного оформлення позивачем надавались довідка про транспортні витрати №888847/25 від 20.05.2025р., видана ТОВ «Клевер Тім», яка містить посилання на коносамент №S0125030110 та містить зазначення контейнеру - MRSU5826286, свідчить про те, що митний орган на підставі наданих до митного оформлення документів мав можливість ідентифікувати поставку товару з відповідними понесеними витратами, та, як наслідок, встановити розмір понесених витрат на перевезення, без додаткового витребування документів. 
При цьому, зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не вбачається, яким саме чином обставини не зазначення в довідці про транспортні витрати посилання на договір транспортування, вплинули на достовірність визначення позивачем задекларованої митної вартості. 
Верховний Суд в постанові від 16.11.2018р. по справі №813/1012/17 зазначив, що серед документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, відсутня заявка на перевезення вантажу, оскільки така не є первинним чи розрахунковим документом та, відповідно, не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість. Заявка не містить відомостей щодо вартості товару, а відтак жодним чином не може підтверджувати його митну вартість.
За таких підстав, вимога митного органу щодо надання заявки на перевезення, подання якої не передбачено ні ст.53 МК України, ні Правилами №599, є безпідставним.
Окрім того, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови та порядок транспортування товару, не підлягають дослідженню під час здійснення контролю за митною вартістю. 
При цьому, судом встановлено, що на підтвердження оплати з перевезення вантажу згідно рахунку №РФ -25337 від 20.05.2025р., ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» надавалась платіжна інструкція від 20.05.2025р. №472, в графі «призначення» якої вказано - Оплата за транспортні послуги зг. рах. №РФ-25337 від 20.05.2025р., в т.ч ПДВ 11271,54грн., а тому зауваження митного органу щодо ненадання до митного оформлення банківського платіжного документа для підтвердження здійснення даної операції не ґрунтуються на дійсних обставинах та матеріалах справи.
З матеріалів справи вбачається, що поставка товару здійснювалась на умовах FOB NINGBO Китай. 
Так, за правилами Інкотермс-2010, FOB (Free On Board, або Франко борт (назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. З цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.
Тобто, на умовах поставки FOB постачальник несе відповідальність за оплату всіх витрат, пов`язаних з вантажем до тих пір, поки товар не виявиться на судні в порту відправлення. Відтак, ненадання підтвердження понесених постачальником витрат у країні відправлення, не свідчить про наявність будь-яких розбіжностей. Вказані витрати не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості.
Також, митним органом не враховано, що 6.03.2025р. між фірмою « Zhejiang Yongkang SaiXi Industry And Trade Co» (Китай) (продавець) та ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» (покупець) укладено додаткову угоду №1 до контракту №01/01-2025 від 1.01.2025р., згідно якого оплата за товар згідно інвойсу №HF-241002-1 від 6.03.2025р. здійснюється з відстрочкою платежу до 5 календарних місяців з дати отримання товару, а тому посилання на те, що декларантом не було надано банківські платіжні документи є неспроможним. 
Разом з тим, в постанові від 17 квітня 2018р. по справі №815/329/17, Верховний Суд зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 1 березня 2023р. по справі № 420/18880/21. 
Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи містили розбіжності, є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої митної вартості товару судом не встановлено.
Апеляційний суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018р. у справі №809/1884/16.
Отже, зазначені відповідачем в оскаржуваному рішенні обставини жодним чином не можливо вважати як наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, або наявність ознак не автентичності поданих до митного оформлення документів.
Що стосується посилань митного органу в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018р. у справі №820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.
Що стосується посилання митного органу на наявність у вказаній системі інформації стосовно розмитнення подібного товару у попередні періоди за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Вказана позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19.02.2019р. по справі № 805/2713/16-а, від 25 листопада 2020р. по справі №1.380.2019.001657, від 15 червня 2021 року по справі № 804/2584/16. 
Отже, митним органом не доведено, що зазначені ним недоліки щодо умов поставки вплинули чи могли вплинути на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару.
При цьому, судова колегія вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч.2 ст.53 МК України.
Крім того, митний орган не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований в постанові Верховного Суду від 6.03.2019р. у справі №809/278/17.
Доводи митного органу про те, що підставою для коригування митної вартості товару слугувало спрацювання системи управління ризиками не заслуговують на увагу, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Окрім цього, згідно позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 11.09.2012р. в справі №21-262а12, та Верховного Суду, викладеної в постанові від 30.10.2018р. в справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
При цьому митним органом жодним чином не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК України. Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що митним органом не доведено наявності підстав для застосування другорядних методів визначення митної вартості, а саме резервного методу.
Враховуючи вищевказане, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000225/2 від 6.06.2025р. є протиправним та підлягає скасуванню.
Що стосується вимог про визнання протиправною та скасування прийнятої Одеською митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000447 від 5.06.2025р., то судова колегія виходить з наступного.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 5.06.2025р. Одеською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000447.
При цьому, у картці відмови вказано, що у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено з причин невиконання умов, які визначені статями 257, 264, 266 Митного кодексу України, порушення Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, пункту 29 Положення про митні декларації, затвердженого постановою КМУ від 21 травня 2012р. №450 (зі змінами) – неправильний розрахунок платежів у 47графі по товару №1, не застосовано антидемпінгове мито відповідно до Повідомлення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 18.04.2025 № АД-573/2025/441-01 "ПОВІДОМЛЕННЯ про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну радіаторів для опалення походженням з Турецької Республіки та Китайської Народної Республіки". Надана до митного оформлення електронна копія сертифікату про походження № 25C3307A5293/00005 від 13.05.2025 не проходить верифікацію на автентичність за QR кодом та декларантом не надано оригінал сертифікату. В результаті проведення митного огляду встановлено, що на маркуванні відсутні дані, щодо виробника товару, що ставить під сумнів виробництво товарів виробником, що заявлений у митній декларації. 
Приписами ч.1 ст.36 МК України визначено, що країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.
Документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару (ст. 41 МК України).
За правилами ч.1 ст.44 МК України, у разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, подається обов`язково лише у разі, якщо це необхідно для застосування преференційної ставки ввізного мита, встановленої Митним тарифом України, або кількісних обмежень (квот), або заходів захисту залежно від походження товару, передбачених законом.
У відповідності до ч.1 ст.48 МК України, митний орган у передбачених законом випадках має право запросити документи, на підставі яких здійснено видачу сертифіката про походження товару, з метою перевірки його достовірності та/або відомостей, що в ньому містяться. Така перевірка здійснюється митним органом у взаємодії з компетентними органами країни походження товару.
Рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 16.04.2025 № АД-573/2025/441-01 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну радіаторів для опалення походженням з Турецької Республіки та Китайської Народної Республіки», вирішено застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Турецької Республіки та Китайської Народної Республіки, що має такий опис: радіатори для опалення (сталеві, алюмінієві, біметалеві) (за виключенням сушарок для рушників, водяних внутрішньопідлогових конвекторів та дизайнерських радіаторів (вертикальних та горизонтальних трубчастих)), що класифікуються за кодами ex 7322 19 00 00, ex 7616 99 10 00, ex 7616 99 90 00 згідно з УКТ ЗЕД. Позначка «ex» поряд з класифікаційним кодом означає, що антидемпінгові заходи застосовуються щодо товарів, опис яких визначено у рішенні.
Остаточні антидемпінгові заходи застосовуються строком на п`ять років шляхом запровадження справляння остаточного антидемпінгового мита за ставкою:
- для виробників та експортерів Товару походженням з Турецької Республіки - 37,35 %;
- для виробника-експортера Yongkang Huandi Cookware Co., Ltd. (1-2F, No. 89 Jiuzhou West Road, Yongkang Economic Development Zone, Jinhua, Zhejiang, China) - 23,30 %;
- для виробника-експортера Zhejiang Wisdom Industry&Trade Co., Ltd. (No. 123, South Jingui Road, Chengxi new District, Yongkang City, Zhejiang Province, China) - 25,19 %;
- для виробника-експортера Zhejiang Yongkang SaiXi Industry And Trade Co., Ltd (Building 3rd, No. 133 Jijin Road, Yalv Village, Xiangzhu Town, Yongkang, China) - 24,12 %;
- для виробника-експортера Zhejiang Youmay Industry and Trade Co., Ltd (Hardware and Machinery Industrial Zone, Wuyi County, Jinhua, Zhejiang, China) - 24,12 %;
- для виробника-експортера ZHEJIANG RONGRONG INDUSTRIAL CO., LTD (Huanglong Industrial Zone, Wuyi, Zhejiang, China) - 24,12 %;
- для інших виробників та експортерів Товару походженням з Китайської Народної Республіки - 42,00 %.
Виробник-експортер має бути одночасно виробником, експортером товару та стороною зовнішньоекономічного контракту, укладеного з резидентами України на поставку товарів в Україну. Остаточне антидемпінгове мито справляється у відсотках до митної вартості товару. Сплата остаточного антидемпінгового мита здійснюється в готівковій чи безготівковій формі, або шляхом унесення суми мита на депозит, або оформлення відповідного боргового зобов`язання, якщо інше не передбачено законодавством України. Остаточне антидемпінгове мито справляється митними органами України незалежно від сплати інших податків і зборів (обов`язкових платежів). Застосування остаточних антидемпінгових заходів не повинно створювати перешкод для здійснення митного оформлення товару. Імпорт на митну територію України товару, що є об`єктом застосування антидемпінгових заходів, без сертифіката про походження або інших документів про походження товару, визначених міжнародними угодами про вільну торгівлю, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та в разі неможливості визначення його походження здійснюється зі сплатою остаточного антидемпінгового мита за найвищою ставкою.
Відповідно до ч.3 ст.17 Закону різниця між сумою попереднього антидемпінгового мита, сплаченого за ставками відповідно до рішення Комісії від 15.10.2024р. №АД-568/2024/441-01, та сумою остаточного антидемпінгового мита, підлягає поверненню.
В повідомленні Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 18.04.2025р. вказано, що рішення Комісії від 16.04.2025р. №АД-573/2025/441-01 набирає чинності через 10 днів з дати опублікування цього повідомлення.
Отже, оскільки ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» імпортовано товар від виробника-експортера Zhejiang Yongkang SaiXi Industry And Trade Co, з урахуванням рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі повинно було бути застосовано антидемпінговий захід у розмірі 24,12 %, а не 42,00 %. 
Разом з тим, посилання митного органу у картці відмови №UA500500/2025/000447 від 5.06.2025р. на те, що копія сертифікату про походження №25C3307A5293/00005 від 13.05.2025р. не проходить верифікацю на автентичність за QR кодом, суд не приймає до уваги, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем, суб`єктом владних повноважень, не надано.
В той же час, в матеріалах справи наявна копія сертифікату про походження №25C3307A5293/00005 від 13.05.2025р., яка надає змогу за зазначених QR кодом здійснити верифікацію, яка відображає в собі відомості щодо виробника та відправника товарів.
Окрім того, митним органом, як суб`єктом владних повноважень, в картці відмови не зазначено яким чином відсутність на коробках маркування щодо виробника товару, позбавляє митний орган ідентифікувати виробництво товарів саме виробником-експортером Zhejiang Yongkang SaiXi Industry And Trade Co, з огляду на надання до митного оформлення документів, в яких чітко зазначений такий виробник. 
При цьому, встановлено та не заперечується учасниками справи, що митницею було проведено огляд товарів з їх вивантаженням з контейнеру та складено відповідний акт огляду. Жодних порушень встановлено не було. 
Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскаржувана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500500/2025/000447 від 5.06.2025р., є протиправною та підлягає скасуванню.
Враховуючи те, що позивачем були надані для митного оформлення товару документи, необхідні для визначення його митної вартості, яка була задекларована, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять суттєвих розбіжностей, тощо, судова колегія приходить до висновку, що відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є неправомірною, а оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів - є протиправними та підлягають скасуванню.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ», шляхом визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень митного органу про коригування митної вартості товарів та як наслідок визнання протиправними та скасування оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці. 
В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Одеської митниці – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2025р. – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов 

О.В. Єщенко