ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 711/9463/25		
Провадження № 22-ц/821/464/26		
Категорія: 304090000  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Новікова О.М., Сіренка Ю.В.
за участю секретаря: Руденко А.О. 

учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», 
представник позивача : адвокат Ушакевич Марина Петрівна,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» - адвоката Ушакевич Марини Петрівни на заочне рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01 грудня 2025 року (ухваленого в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Петренка О.В., повне рішення складено 01 грудня 2025 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором ,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

08 жовтня 2025 року ТОВ «Авентус Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.08.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту №8192941 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.1.2.-1.4. кредитного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 14 000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником Графіку платежів, з 16.08.2024 (дата надання кредиту). Строк, на який надається окрема частина кредиту, встановлюється Графіком платежів. Повернення кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 11.08.2025 (дата остаточного погашення заборгованості).
17.08.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписана в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», додаткова угода до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони домовились збільшити суму кредиту (отриманого споживачем) на 5 200,00 грн, та викласти п.п. 1.3 кредитного договору в новій редакції, відповідно до якої: сума кредиту (загальний розмір) складає: 19 200,00 грн.
Товариство на виконання умов кредитного договору та додаткової угоди до нього надало позичальнику грошові кошти в сумі 19 200,00 грн шляхом перерахування на платіжну картку, номер якої надано позичальником та міститься в реквізитах кредитного договору, що підтверджується довідкою відповідної фінансової компанії про перерахування грошових коштів.
Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, у розмірі 46 570,59 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом – 17 184,72 грн, та заборгованості по відсотках – 29 385,87 грн. 
На підставі наведеного, ТОВ « Авентус Україна» просило суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №8192941 від 16.08.2024 у розмірі 46 570,59 грн, з яких: 17 184,72 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29 385,87 грн – сума заборгованості за відсотками, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та 105,00 грн – витрат на відправку поштової кореспонденції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2025 року позовні вимоги - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №8192941 від 16 серпня 2024 року в розмірі 28 814, 06 грн, з яких 17 184 ,72 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, та 11 629,34 грн – сума заборгованості за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус Україна» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1 498,74 грн та 50 ,00 грн – витрат на поштове направлення, а всього 1 548,74 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення кредитодавцю ТОВ «Авентус Україна» суми кредиту, що обумовлена у п.1.3 Кредитного договору та у п.1 Додаткової угоди №2, і сукупно становить 17 184,72 грн (19 200 грн (сукупний розмір тіла кредиту) – 2 015,28 грн (сума коштів, що сплачена позичальником у рахунок погашення тіла кредиту)), суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 17 184,72 грн в рахунок погашення заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) підлягає задоволенню. 
Вирішуючи спір в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд першої інстанції, врахувавши вимоги ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а також часткову сплату коштів в рахунок погашення заборгованості та здійснивши власний розрахунок, дійшов висновку, що розмір недоплачених відповідачем відсотків складає 11 629,34 грн. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 30 грудня 2025 року через систему «Електронний суд», представник ТОВ «Авентус Україна» - адвокат Ушакевич М.П., вважаючи рішення суду необгрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, при невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2025 року в частині відмови у стягненні 17 756,583 грн., 923,66 грн. судового збору та 55,00 грн. витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги товариства в повному обсязі. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що при укладенні договору сторони добровільно, усвідомлено та за взаємною згодою погодили умови щодо стягнення відсотків у разі прострочення виконання зобов`язань позичальником. Відповідач не заявляв вимог про визнання таких умов недійсними, несправедливими чи такими, що порушують баланс прав сторін. Договір не визнано недійсним у судовому порядку, а тому він є обов`язковим для виконання.
Вказує, що зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», не містять жодної норми, яка б встановлювала обов`язок кредитодавця змінювати (зменшувати) вже погоджену сторонами договірну процентну ставку після укладення договору за відсутності змін до такого договору.
Ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлює максимальний розмір денної процентної ставки як граничний показник, який не може бути перевищений, але не передбачає обов`язку кредитодавця здійснювати періодичний перегляд договірної процентної ставки протягом усього строку дії договору.
За відсутності будь-яких змін до кредитного договору в частині строку кредитування, розміру кредиту та структури кредиту, кредитор правомірно здійснював нарахування процентів на підставі погоджених сторонами умов договору. Вважає, що твердження суду, що після 20.08.2024 до спірних правовідносин мала б застосовуватися процентна ставка в розмірі 1 % на день, не відповідає ані погодженим сторонами умовам договору, ані змісту ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» .
Крім того, на дату укладення спірного кредитного договору діяла перехідна норма, яка встановлювала максимальний розмір денної процентної ставки на рівні 1,5 % на день, у зв`язку з чим умови договору повністю відповідали чинному на той час законодавству.
Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про розмір понесених витрат, звівши їх виключно до вартості поштового пересилання у сумі 50 грн, зазначеної у списку згрупованих відправлень.
Суд першої інстанції не врахував, що відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та додаткової угоди до нього, сума у розмірі 105,00 грн є погодженим сторонами та фактично понесеним витратним елементом правничої допомоги, який включає не лише плату оператору поштового зв`язку, але й організаційні та супровідні дії адвокатського об`єднання, безпосередньо пов`язані з підготовкою та направленням судової вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.08.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №8192941 (далі – Кредитний договір), який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А3482 (а.с.15-24).
Згідно п.1.1 Кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході (в т.ч. через месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету/мобільного застосунку «CreditPlus». При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/мобільного застосунку «CreditPlus».
Пунктами 1.2 - 1.10.1 Кредитного договору передбачено, що на умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту(загальний розмір) складає: 14 000,00 гривень. Тип кредиту – кредит.
Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 24 дні. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується – Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
У споживача відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору про продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором, на підставі поданого до Товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання.
Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору.
Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.
Денна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1,50% в день.
Загальні витрати на дату укладення договору складають: за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 75 600,00 грн.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 10637,53%.
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 89 600,00 грн.
Пунктом 2.1 Кредитного договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Як вбачається з Додатку №1 до Кредитного договору, яким є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що підписана відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А3482, останній мав повертати кредитні кошти та сплачувати проценти за користування ними кожні 24 дні, починаючи з 09.09.2024 до 11.08.2025, щоразу по 5040 грн. Усього: чиста сума кредиту 89600 гривень; сума кредиту за договором 14000 гривень 00 копійок; проценти за користування кредитом 73 600 гривень 00 копійок; реальна річна процентна ставка 10637,53%; загальна вартість кредиту 89 600 гривень 00 копійок (а.с.25).
Крім того, 16 серпня 2024 року відповідачем ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UX6694 Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови кредитування ТОВ «Авентус Україна» з урахуванням побажань споживача, яким є відповідач ОСОБА_1 (а.с.26-28).
Також судом встановлено, що 16.08.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до Кредитного договору, яка підписана ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С3462 (далі – Додаткова угода №1, а.с.31).
Відповідно до умов Додаткової угоди №1 суд встановив, що сторони цього правочину домовилися про викладення першого абзацу п.2.1 Кредитного договору в редакції наступного змісту: «Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 . Усі інші умови Кредитного договору залишаються без змін.
Також судом встановлено, що 17.08.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до Кредитного договору, яка підписана ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С9425 (далі – Додаткова угода №2, а.с.29-30).
Відповідно до умов Додаткової угоди №2 суд встановив, що сторони цього правочину домовилися про збільшення суми кредиту на 5 200,00 гривень, в зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до Кредитного договору: 1) сума кредиту (загальний розмір) складає: 19 200,00 гривень. Тип кредиту – кредит (п.1.3); 2) викласти Додаток №1 до Договору в новій редакції, що додається; 3) враховуючи збільшення загальної суми кредиту, сторони також визначають, що на момент укладення цієї додаткової угоди, денна процентна ставка складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом – 1,50%/день; 4) ураховуючи збільшення загальної суми кредиту, сторони також визначають, що: орієнтовна реальна річна процентна ставка зазначена в Кредитному договорі на дату його укладання складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 10657,74% річних; 5) орієнтовна загальна вартість кредиту зазначена в Кредитному договорі на дату його укладення збільшиться та складе: за стандартною ставкою 122 802,00 грн; 6) відносини сторін, що виникають на підставі цієї додаткової угоди та не врегульовані нею, регулюються відповідно до умов Кредитного договору.
Як вбачається з Додатку №1 до Кредитного договору (з урахуванням умов Додаткової угоди №2), яким є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що підписана відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С9425, останній мав повертати кредитні кошти та сплачувати проценти за користування ними кожні 24 дні, починаючи з 09.09.2024 до 11.08.2025, щоразу по 6 912,00 грн, крім першого платежу (09.09.2024), що складав 6 834,00 грн. Усього: чиста сума кредиту 122 802 гривні 00 копійок; сума кредиту за договором 19 200 гривень 00 копійок; проценти за користування кредитом 103 602 гривні 00 копійок; реальна річна процентна ставка 10657,74%; загальна вартість кредиту 122 802 гривні 00 копійок (а.с.32-33).
У зв`язку з укладенням Додаткової угоди №2, 17 серпня 2024 року відповідачем ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором NV2738 Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови кредитування ТОВ «Авентус Україна» з урахуванням побажань споживача, яким є відповідач ОСОБА_1 (а.с.34-35).
Із листів ТОВ «Пейтек Україна» № 2025015-334 від 14.05.2025 та 20250514-337 від 14.05.2025 судом встановлено, що:
1.16.08.2024 о 18:39:06 год ТОВ «Авентус Україна» через ТОВ «Пейтек Україна» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 14000 грн (відповідає сумі кредиту, що зазначена в п.1.3 Кредитного договору), номер транзакції в системі ТОВ «Авентус Україна»: 49398449, сайт торгівця - https://creditplus.ua, код авторизації - 548852, банкеквайр - АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_3 , що відповідає масці картки, що зазначена у п.2.1 Кредитного договору з урахування Додаткової угоди №1 (а.с.36);
2.17.08.2024 о 16:07:06 год ТОВ «Авентус Україна» через ТОВ «Пейтек Україна» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 5200 грн (відповідає сумі кредиту, що зазначена в п.1 Додаткової угоди №2), номер транзакції в системі ТОВ «Авентус Україна»: 49417669, сайт торгівця - https://creditplus.ua, код авторизації - 236871, банкеквайр - АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_3 , що відповідає масці картки, що зазначена у п.2.1 Кредитного договору з урахуванням Додаткової угоди №1 (а.с.37).
Крім того, у судовому засіданні був досліджений розрахунок заборгованості за Кредитним договором, зі змісту якого суд встановив, що 16.08.2024 ТОВ «Авентус Україна» здійснено нарахування відповідачу як позичальнику відсотків за користування кредитом в сумі 210 грн; у період з 17.08.2024 до 18.08.2024 включно ТОВ «Авентус Україна» здійснювало позичальнику ОСОБА_1 нарахування відсотків за користування сумою кредиту в сумі 288 грн/день; надалі в період з 19.08.2024 до 10.09.2024 (крім 09.09.2024) кредитодавець (позивач) нараховував позичальнику (відповідачу) відсотки в сумі 269,79 грн/день; у період з 11.09.2024 до 02.10.2024 в сумі 265,74(75) грн/день; з 03.10.2024 до 13.03.2025 в сумі 257,77 (78) грн/день; з 14.03.2025 до 13.05.2025 відсотки кредитодавцем позичальнику не нараховувались.
Також з означеного засобу доказування суд встановив, що відповідач здійснював погашення як основної суми боргу (тіла кредиту), так і відсотків за користування сумою кредиту. Зокрема, відповідачем здійснено наступні погашення: 1) тіла кредиту: 18.08.2024 – 1214 грн, 10.09.2024 – 269,79 грн, 02.10.2024 – 531,49 грн, що сукупно складає 2015,28 грн; 2) відсотків:18.08.2024 – 786 грн, 10.09.2024 – 5935,38 грн, 02.10.2024 – 5846,35 грн, 26.10.2024 – 6186,50 грн, 19.11.2024 – 6186,50 грн, що сукупно складає 24 940,73 грн.
Суд також встановив, що, станом на 13.05.2025, заборгованість відповідача перед позивачем згідно умов як Кредитного договору, так і Додаткової угоди №2, складала 46 570,59 грн, з яких 17 184,72 грн – заборгованість за тілом кредиту, та 29 385,87 грн – заборгованість за відсотками (54326,60 грн (загальний розмір відсотків) – 24940,73 грн (розмір відсотків, що сплачений позичальником)) (а.с.39-44).
Крім того, в судовому засіданні була досліджена досудова вимога щодо дострокового погашення заборгованості №8192941/2025 від 04.06.2025, зі змісту якої суд встановив, що кредитодавець ТОВ «Авентус Україна» пропонував позичальнику ОСОБА_1 здійснити повернення заборгованості за Кредитним договором протягом 30 календарних днів у сумі 46570,59 грн (а.с.45). Факт відправки позивачем досудової вимоги відповідачу на адресу: АДРЕСА_1 , підтверджується описом вкладення у цінний лист та списком згрупованих відправлень АТ «Укрпошта» від 25.06.2025 (а.с.47-50).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. 

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також апеляційний суд приймає до уваги, що у статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19.
Враховуючи вищевикладені норми права та встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що стороною позивача доведено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним Договором та Додатковою угодою щодо повернення отриманих коштів належним чином не виконує та наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором та Додатковою угодою.
Встановивши, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на відповідних умовах шляхом підписання означеного договору та додаткових угод до нього за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами, а саме: А3482, С3462 та С9425, суд врахувавши часткову сплату відповідачем коштів на погашення кредиту та здійснивши власний розрахунок процентів за користування кредитом з розрахунку 1% щоденної ставки, дійшов висновку, що підлягає до стягнення загальна сума заборгованості у розмірі 28 814,06 грн, з яких 17 184,72 грн – заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту) та 11 629,34 грн заборгованість за відсотками.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «Авентус України» - адвокат Ушакевич М.П. вважає помилковими висновки суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсотках. 
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи дійшла до наступних висновків.
Щодо відсотків за користування кредитом
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з умовами Договору № 8192941 про надання споживчого кредиту від 16.08.2024 та Додатковою угодою від 17.08.2024 сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить стандартна процентна ставка – 1,50% в день, та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 Договору.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що за стандартною процентною ставкою 1,50 % у день позивач нараховував відповідачу проценти з 16.08.2024 до 13.03.2025 і розмір нарахованих відсотків, з урахуванням сплачених відповідачем коштів на погашення відсотків, становить 29 385,87 грн.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.
Як вбачається із матеріалів справи, договір № 8192941 про надання споживчого кредиту та Додаткова угода до нього укладені відповідно 16.08.2024 та 17.08.2024, тобто після набрання чинності Законом України від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому він повинен був укладатися з врахуванням норм пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» та розмір денної процентної ставки повинен відповідати відповідним положенням закону.
Є необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі на те, що денна процентна ставка за Договором № 8192941 про надання споживчого кредиту та Додаткової угоди №1 до нього, становить 1,50 % на день, що відповідає чинному на момент укладення договору законодавству, а зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України» щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг, не містять жодної норми, яка б встановлювала обов`язок кредитодавця змінювати (зменшувати) вже погоджену сторонами договірну процентну ставку після укладення договору за відсутності змін до такого договору, оскільки законодавчі обмеження щодо надмірних відсотків підлягають застосуванню незалежно від початкових умов договору, задля захисту прав споживача.
Колегія суддів, перевіривши наведені судом першої інстанції розрахунки заборгованості за відсотками, вважає, що суд першої інстанції правомірно здійснював нарахування відсотків з урахуванням змін, внесених до Закону України «Про споживче кредитування» та дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками у розмірі 11 692,34 грн. 
Щодо доводів апеляційної скарги про помилковість висновків суду щодо розміру понесених витрат, який фактично звів їх виключно до вартості поштового пересилання у сумі 50 грн, колегія суддів відхиляє їх як безпідставні, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції, підлягають до відшкодування витрати, які належним чином підтверджені доказами, в даному випадку, на підтвердження понесення позивачем витрат на поштове відправлення Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» досудової вимоги на адресу відповідача (позичальника), що вказана у Кредитному договорі, ТОВ «Авентус Україна» долучено до позову, а судом безпосередньо досліджено, зокрема список згрупованих відправлень за 25.06.2025 (а.с.48-50), зі змісту якого суд правомірно встановив, що означеного дня Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» здійснено відправлення цінним листом на адресу відповідача досудової вимоги №8192941/2025 від 04.06.2025 (а.с.47). Вартість такого відправлення склала 50 грн, що підтверджується стовбцем «Плата за пересилання з ПДВ, грн» графи №6 списку згрупованих відправлень за 25.06.2025 (а.с.48).
Інші доводи, наведені стороною позивача в апеляційній скарзі, були предметом апеляційного перегляду, однак на правильність висновків суду першої інстанції щодо вирішення справи по суті не впливають.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, оцінив надані позивачем докази та дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги сторони позивача на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2025 року, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, –

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» - адвоката Ушакевич Марини Петрівни - залишити без задоволення.
Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча         О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Ю.В. Сіренко