10.03.26
33/812/100/26
Єдиний унікальний номер судової справи 478/8/26 
Номер провадження 33/812/100/26    Головуючий у місцевому суді: Сябренко І.П.
Категорія: ст.124 КУпАП    Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року      місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді – Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Богуславською О.М.,

за участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Власкіної Т.Я.,
представника потерпілої особи ОСОБА_2 – адвоката Ширай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Миколаївського апеляційного суду клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Власкіної Тетяни Яківни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., 

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №551755, який надійшов на розгляд до Казанківського районного суду Миколаївської області та був складений 26 грудня 2025 року, зазначено, що 26 грудня 2025 року о 19 год. 08 хв. на автодорозі Н-11 Дніпро-Миколаїв, а саме в селі Великоолександрівка на перехресті вулиці Шкільної та автодороги Н-11 Дніпро-Миколаїв, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом – автомобілем марки та моделі MAN TGX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом VAN ECK, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, та був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміни, у результаті чого на слизькій ділянці дороги втратив керування, та допустив зіткнення з цистерною Magyar, реєстраційний номер НОМЕР_3 , яку буксирував транспортний засіб – автомобіль марки Scania, реєстраційний номер НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Такими діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Постановою судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2026 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Цією ж постановою стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн. 60 коп.
Не погодившись із судовим рішенням, 15 лютого 2026 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвокат Власкіна Т.Я. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2026 року, та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Також, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Власкіна Т.Я. заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді.
В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що 02 лютого 2026 року в судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови надійшов до Електронного кабінету захисника 06 лютого 2026 року та, з цього часу, ознайомившись з повним текстом постанови, отримано можливість встановити наявність підстав для апеляційного оскарження судового рішення. 
Разом з тим, в період встановлений для апеляційного оскарження постанови суді, настала тимчасова непрацездатність ОСОБА_1 . 
Крім того, через запровадження в Україні стабілізаційних та екстрених відключень світла фактична можливість захисника – адвоката Власкіної Т.Я. працювати на офісній техніці обмежувалась двома-трьома годинами протягом робочого дня, що фактично позбавило можливості вчасно подати апеляційну скаргу на судове рішення.
В судове засідання апеляційного суду від 10 березня 2026 року потерпіла особа ОСОБА_2 не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. 
Встановити зв`язок в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з ОСОБА_2 не вдалося через технічні причини зі сторони останнього. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Згідно з вимогами ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З урахуванням вищенаведеного питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2026 року розглядається за відсутністю ОСОБА_2 .
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Власкіну Т.Я., які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, а також представника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката Ширай А.А., який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 в межах розгляду питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступного. 
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (п.8 ч.1 ст.129 Конституції України).
При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.
У п.1 ч.2 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови судді місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.
Передбачене ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria SandersS.A. v. Spain) від 07 липня 1989 року).
Гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників справ про адміністративні правопорушення виступає передбачений у ч.2 ст.294 КУпАП порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
За положеннями ст.289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Вирішуючи питання про поновлення строку необхідно виходити з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. 
Так, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась зі скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
За матеріалами даного провадження встановлено, що постановою судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2026 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Цією ж постановою стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн. 60 коп.
З журналу судового засідання слідує, що в судовому засіданні суду першої інстанції від 02 лютого 2026 року, в якому приймали участь особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 та його захисник Власкіна Т.Я., було проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваної постанови та заначено, що повний текст постанови буде складено 02 лютого 2026 року.
За такого, учасники справи мали право на оскарження вказаної постанови протягом 10 днів, тобто до 11 лютого 2026 року включно.
З довідок про доставку електронного документу слідує, що повний текст постанови судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 02лютого 2026 року доставлено до Електронних кабінетів ОСОБА_1 та адвоката Власкіної Т.Я. 06 лютого 2026 року (а.с.113). 
Апеляційну скаргу подано лише 15 лютого 2025 року.
Як вище зазначалось, з рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.
Так, в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що «від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».
Процедура визначення строку для подання апеляційної скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Власкіна Т.Я. були обізнані про винесення оскаржуваної постанови 02 лютого 2026 року, отримали її копію 06 лютого 2026 року, та з цього часу мали можливість звернутися з апеляційною скаргою до суду в строки, передбачені КУпАП, тобто до 11 лютого 2026 року включно.
При цьому, не заслуговують на увагу доводи клопотання про пропуск строку на апеляційне оскарження через довготривалі відключення електроенергії, оскільки відключення електроенергії носили характер чергових, погодинних, а не постійних, а тому не можуть бути визнані поважною причиною пропуску строку звернення із апеляційною скаргою, оскільки не позбавляли особу можливості скористатися електронними сервісами у періоди наявності живлення. 
Доводи захисника щодо тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 суд до уваги не приймає, оскільки вказане не впливає на можливість оскарження постанови захисником. 
Отже, враховуючи, що матеріали справи містять достатні дані про те, що особа, яка подає апеляційну скаргу, була обізнана про ухвалене судове рішення, а також зважаючи на принцип диспозитивності, який передбачає, що кожна особа користується своїми правами на свій власний розсуд і використовує той обсяг прав, передбачений КУпАП, який вважає за потрібне, та враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що особою, яка подала апеляційну скаргу, не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення її до суду в межах встановленого КУпАП строку. При цьому, обставини, на які посилається особа, яка подає апеляційну скаргу, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації нею своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.
При цьому, доводи щодо дати отримання копії постанови суду як підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є помилковим тлумаченням діючого законодавства, оскільки положення пов`язують строки оскарження виключно з моментом винесення судом відповідної постанови, а не з моментом її вручення особі.
За такого, суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не вирішує інші клопотання у справі та не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного судового рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, у випадку відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала.
Отже, відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційнеоскарження є підставою для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвокату Власкіній Тетяні Яківні у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Апеляційну скаргу повернути захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвокату Власкіній Тетяні Яківні.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду       Т.В. Серебрякова