Справа № 953/1758/25
н/п 2/953/185/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - Лисиченко С.М., 
за участю: секретаря судових засідань – Кот Я.А.,
представника позивача - Зайцевої О.О.,
розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Зайцевої О.О., звернувся до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою, відповідно до якої просить визнати його таким, що самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.01.2013 від шлюбу з відповідачкою народилася дитина, ОСОБА_3 . З лютого 2014 року шлюб між ним та відповідачкою фактично припинений, за взаємною домовленістю дитина залишалася проживати з ним. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 10.02.2015 шлюб між ним та відповідачкою розірваний. У подальшому, рішенням суду апеляційної інстанції від 23.06.2015 визначено місце проживання дитини з ним.
Зазначає, що із вказаного часу відповідачка свідомо та добровільно самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, дитину не навідує, не спілкується з нею, успіхами не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає. Стягнення аліментів на утримання дитини з відповідачки ним в судовому порядку не здійснювалося.
Отже, фактично дитина має догляд та утримання, виховання та піклування від єдиного з батьків- батька. Вказує, що встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини йому необхідно для захисту прав дитини, отримання соціальної допомоги на її утримання, отримання додаткових гарантій праці та відпочинку щодо матеріальної допомоги, відпусток по догляду за дитиною, заохочень, гарантій при звільненні.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 24.02.2025 справа розподілена судді Лисиченко С.М.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 25.02.2025 вказана позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, встановлено строк 7 (сім) діб з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Електронним шляхом до суду надійшла заява представника позивача – адвоката Зайцевої О.О. про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 10.04.2025 за клопотанням сторони позивача витребувано з Управління соціального захисту населення Харківської РДА відомості щодо перебування на обліку в якості внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 30.03.2022 року по 14.10.2022 року, за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1 ; витребувано з Управління соціального захисту населення Адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради відомості щодо взяття на облік в якості внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
18.04.2025 засобами поштового зв`язку до суду надійшла витребувана інформація з Управління соціального захисту населення Адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради.
07.05.2025 електронним шляхом до суду надійшла витребувана інформація з Управління соціального захисту населення Харківської РДА.
12.05.2025 електронним шляхом до суду надійшли письмові пояснення Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо позову. Зі змісту яких вбачається, що третя особа вважає доказаним факт самостійного виховання позивачем малолітньої доньки та не заперечує щодо задоволення позовних вимог.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 13.05.2025 підготовче провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою закрито. Призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Позивач у судовому засіданні 19.08.2025 позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Зазначив, що встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини йому необхідно для захисту прав дитини, отримання соціальної допомоги на її утримання, отримання додаткових гарантій праці та відпочинку щодо матеріальної допомоги, відпусток по догляду за дитиною, заохочень, гарантій при звільненні, а також надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 13.11.2025 залучено до участі в цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач у судове засідання не з`явився, по час та день розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.
Представник позивача - ОСОБА_4 у судовому засідання позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити з підстав, зазначених у змісті письмових заяв по суті справи.
Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.
Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не з`явився, про час, день та місце засідання повідомлений у встановленому законом порядку. У поданих до суду письмових поясненнях Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради просив розглядати справу без участі його представника.
Представник третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлялися у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань до суду не надходило. Пояснень щодо позову до суду не надходило.
Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за її відсутністю та згідно частини 4 статті 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши вступне слово сторони позивача, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази, наявні в матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.10.1991. Від шлюбу мають дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова справа № 639/653/15-ц шлюб між позивачем та відповідачкою розірваний. В межах розгляду справи про розірвання шлюбу судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 01.02.2014.
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23.06.2015 у справі №639/2325/15 рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 29.04.2015 скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконкому Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини задоволено. Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком, ОСОБА_1 .
Судом встановлено, оскільки не спростовано відповідачкою, позивач не звертався до суду із вимогою про стягнення з відповідачки на утримання дитини аліментів.
Докази надання відповідачкою матеріальної допомоги на утримання дитини, відсутні.
Відповідно даних довідки КП «Харківський ліцей №153» Харківської міської ради №01-26/786-24 від 16.12.2024 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ученицею 6-г класу. Навчається в ХЛ №153 з першого класу, має високий рівень досягнень. Опікується дитиною батько – ОСОБА_1 . З 01.09.2019 батько дитини активно бере участь у вихованні доньки, цікавиться станом успішності та розвитком дитини, спілкується з класним керівником, відвідує батьківські збори, є активним учасником позакласного життя не тільки дитини, а й закладу освіти, де навчається його донька. Мати не цікавиться успіхами доньки, контакту з учителями не має, з колективом не спілкується, дружні стосунки не підтримує.
Згідно даних довідки ФОП ОСОБА_5 від 06.01.2025 вбачається, що ОСОБА_6 відвідує танцювальний колектив «ENERGY» з 2018 року по теперішній час. Дитину приводить та забирає батько ОСОБА_1 . Дитина завжди життєрадісна, охайна, доглянута. Батько відвідує тренування та конкурси за участю донька та матеріально забезпечує всім необхідним для занять та виступів (одяг, взуття, танцювальні костюми та інше). Мати контакту з тренером не підтримує, із керівником не спілкується.
Відповідно даних КП «Міська дитяча поліклініка №2» Харківської міської ради від 03.01.2025 №9/0/535-25 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває під наглядом фахівців підприємства з моменту виписки з пологового будинку. Батько дитини - ОСОБА_1 здійснює догляд за здоров`ям та розвитком своєї доньки. Батько супроводжує дівчинку під час відвідування лікарів підприємства, на чергові та позачергові медичні огляди, забір біоматеріалів для лабораторних аналізів, спілкується з медичними працівниками стосовно стану її здоров`я. Мати дитини - ОСОБА_2 останнім часом дитину не супроводжує до поліклініки. Станом здоров`я доньки не цікавиться, зв`язок з медичними працівниками не підтримує.
Згідно даних довідки №02/714 від 22.06.2023 відділу соціального захисту населення пільгових категорій громадян управління соціального захисту населення Харківської РДА вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та його донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , були зареєстровані як внутрішньо переміщена особа. ОСОБА_1 отримував допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №332 від 20.03.2022 «Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особами» з 30.04.2022 по 14.10.2022.
Відповідно даних довідки №2272ВС від 05.05.2025 Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебувала на обліку, як внутрішньої приміщена особа з 30.03.2022 по 14.10.2022, за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , не проживає. За даною адресою з 30.03.2022 по 14.10.2022 були зареєстровані та фактично проживав ОСОБА_1 зі своєю донькою ОСОБА_3 .
Згідно даних довідки від 01.10.2025 ТОВ «ЮРИС» вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 21.08.2025 займає посаду заступника директора ТОВ «ЮРИС». За період з серпня по вересень 2025 року отримав заробітну плату у розмірі 20539,67 грн.
Відповідно даних військового квитка (тимчасового посвідчення) серія НОМЕР_1 вбачається, що позивач перебуває на обліку у  ІНФОРМАЦІЯ_6 . Військове звання – рядовий. Група обліку - всі види ЗСУ, родів військ і служб, для яких не визначені особливі вимоги щодо проходження військової служби. 
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У частинах першій, другій статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Згідно із частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Зазначена норма права дає підстави для висновку про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один з батьків проживає окремо від дитини, він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.
У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).
З настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються відповідними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або у певному обсязі припинятися.
Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один з батьків самостійно їх виконує пункти 73-74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі №201/5972/22).
Положеннями СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість повної відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Звертаючись до суду з вимогою про встановлення факту самостійного виховання та утримання ним дитини, позивач посилався на те, що метою встановлення факту є захист прав дитини, отримання соціальної допомоги на її утримання, отримання додаткових гарантій праці та відпочинку щодо матеріальної допомоги, відпусток по догляду за дитиною, заохочень, гарантій при звільненні, а також надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
У статті 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. За частиною першою цієї статті право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають не лише один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває, а й орган опіки та піклування або прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Доведення факту самостійного виховання дитини батьком пов`язане з встановленням обставин щодо невиконання матір`ю батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним з батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема, від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним з батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини ( пункт 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22).
В межах розгляду даної справи судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою відсутній спір щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Позивач у судовому засідання пояснив, що він не вбачає підстав для позбавлення відповідачку батьківських прав щодо доньки. Не зважаючи на те, що відповідачка в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, він не звертався до суду із відповідною заявою про стягнення з неї в примусовому порядку аліментів на утримання дитини.
За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, оскільки факт одноосібного виховання дитини одним з батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до діючого законодавства України батько, з яким суд визначив місце проживання дитини, має право самостійно визначати умови її щоденного життя, виховувати, реєструвати дитину за своєю адресою та вивозити її за кордон без згоди матері. Він має право на отримання державних соціальних виплат (допомога при народженні, малозабезпеченим сім`ям, тимчасова допомога при несплаті аліментів іншим з батьків); на встановлення неповного робочого дня або тижня за власною ініціативою; на додаткову оплачувану відпустку, а також право на відпустку без збереження заробітної плати за згодою сторін.
Суд розподіляє судові витрати між сторонами відповідно до статті 141 ЦПК України, а саме покладає судові витрати на позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог статей 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості щодо учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;
відповідачка: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ;
треті особи: 
Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, код ЄДРПОУ:26489104, адреса: м.Харків, вул.Чернишевська,55;
ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя - С.М. Лисиченко