ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2026 року	справа № 380/1194/26	
м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2
Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Лунь З.І. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якому із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 23.01.2026 просить суд:
-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не здійснення нарахування та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153;
-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153.
Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що позивач проходив військову службу за призовом під час воєнного стану у віці до 25 років. Вказує, що за час проходження служби брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних дій, що підтверджує відповідними довідками. 11.02.2025 було прийнято постанову Кабінету Міністрів України №153, відповідно до пункту 4 якої останній вважає, що має право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйон гривень. Позивач зазначає, що звертався до відповідача, проте йому відмовлено в отриманні такої винагороди. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду. Просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 03.04.2025 суд постановив призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що станом на момент набрання чинності Постанови №153 позивач не проходив військову службу як у військовій частині НОМЕР_1 , так і в будь-яких інших підрозділах Збройних Сил, Національної гвардії та/або Державної прикордонної служби, оскільки проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 18.01.2023 та з 16.08.2024 виключений зі списків її особового складу. Далі позивач проходив військову службу у Службі безпеки України та, зокрема, на даний момент проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , яка перебуває у складі і забезпеченні Управління Служби безпеки України у Львівській області, та відноситься до Центру спеціальних операцій «А» («Альфа») СБУ. Просить відмовити в задоволенні позову 
Суд встановив такі обставини.
На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №13мтд від 18.01.2023 позивача зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення з 18 січня 2023 року. 
Позивачем не було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу, він був прийнятий на військову службу за призовом. 
Позивач в цілому, за період з 03.08.2023 до 15.08.2024, всього брав безпосередню участь в бойових діях 263 (двісті шістдесят три) днів, перебуваючи м. Лиман Краматорського району Донецької області, Костянтинівської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області, що підтверджується довідкою про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин №616 від 16.02.2026. 
16 серпня 2024 року позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з посади та переміщенням для подальшого проходження військової служби до Служби безпеки України згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №204мтд від 16.08.2024 р. додається. 
Відповідач не здійснював виплату позивачу одноразової грошової винагороди відповідно до п. 4 Постанови № 153.
Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», позивач звернувся до суду з цим позовом. 

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1-3статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII(далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи. Отже, як у спірний період, так і нас час розгляду даної справи на території України діє особливий період.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №453 вирішено погодитися з пропозицією Міністерства оборони та Міністерства внутрішніх справ стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі - експериментальний проект).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» вирішено погодитись з пропозицією Міністерства оборони стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) (далі- Постанова №153).
Пунктом 3 Постанови №153 установлено, що:
1) учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу; Збройні Сили; Міністерство оборони; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил;
2) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;
3) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Пунктом 4 Постанови №153 установлено, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р.№ 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених); (абзац 3)
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу молодший лейтенант;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.
З положень абз. 2 п. 4 Постанови №153 слідує, що кваліфікуючими умовами для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у порядку п. 4 постанови КМУ від 11.02.2025 року №153 є одночасна сукупність таких факторів як:
1) належність здобувача виплати до осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил; 
2) призов або прийняття здобувача виплати на військову службу у віці до 25 років; 
3) особиста та безпосередня участь здобувача виплати у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою;
4) продовжували службу у Збройних Силах на момент набрання чинності постановою №153 (13 лютого 2025 року).
Отже, згідно з Постановою №153 Військова частина НОМЕР_1 уповноважена на виплату одноразової грошової винагороди певним особам за одночасної наявності всіх вищевказаних умов, у тому числі - продовження служби у війську (зокрема, Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі) на момент набрання чинності постановою №153 (13 лютого 2025 року).
Приписами частини 6 статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, зокрема такі види військової служби: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період та військова служба за контрактом осіб рядового складу.
Як встановив суд, позивач був призваний на військову службу за мобілізацією під час дії воєнного стану у віці до 25 років (20 років). 
Окрім того, суд звертає увагу, що на підтвердження обставин участі позивача в бойових діях, позивач надав довідку військової частини НОМЕР_1  від 08.09.2025 №4764 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, головний сержант ОСОБА_1 , дійсно в період з 03.08.2023 року по 17.01.2024 року, з 02.02.2024 року по 31.03.2024 року, з 08.04.2024 року по 14.04.2024 року, з 20.04.2024 року по 06.05.2024 року, з 26.07.2024 року по 03.08.2024 року, з 11.08.2024 року по 11.08.2024 року, з 14.08.2024 року по 15.08.2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Лиманській міській ТГр Краматорського району Донецької області. 
Суд вважає, що надана позивачем довідка від 08.09.2025 №4764 є беззаперечним підтвердженням безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора.
При цьому, розрахувавши за вказаною довідкою кількість днів безпосередньої участі позивача в бойових діях, суд встановив, що станом на 13.02.2025 (день набрання чинності Постановою № 153), сукупний строк участі позивача у наведених заходах також складає більше шести місяців, що відповідає умовам для виплати спірної одноразової грошової винагороди, визначеним Постановою № 153, а саме, у порядку, встановленому абзацом 2 пункту 4 цієї Постанови.
Разом з тим, відповідач відмовив позивачу у відповідній виплаті з тих підстав, що станом на момент набрання чинності Постанови №153, тобто станом на 13 лютого 2025 року, позивач не проходив військову службу як у військовій частині НОМЕР_1 , так і в будь-яких інших підрозділах Збройних Сил, Національної гвардії та/або Державної прикордонної служби.
Як встановив суд, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 18.01.2023, а з 16.08.2024 виключений зі списків її особового складу.
Після 16.08.2024 і станом на день прийняття постанови №153 позивач проходив військову службу у Службі безпеки України та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , яка перебуває у складі і забезпеченні Управління Служби безпеки України у Львівській області, та відноситься до Центру спеціальних операцій «А» («Альфа») СБ України.
Відповідно до пункту 1 частини 3 постанови №153 учасниками експериментального проекту є: (…) Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.(…)
Серед цього переліку відсутній такий суб`єкт як СБ України чи її підрозділи. Доказів протилежного позивач до суду не подав.
Отже, оскільки станом на день прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №153 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , яка перебуває у складі і забезпеченні Управління Служби безпеки України у Львівській області, та відноситься до Центру спеціальних операцій «А» («Альфа») СБ України, то підстав для виплати йому одноразової грошової винагороди, передбаченої постановою №153 – нема, оскільки відсутня така кваліфікуюча умова для виплати означеної винагороди як продовження служби у Збройних Силах на момент набрання чинності постановою №153 (13 лютого 2025 року).
Таким чином, не виплата відповідачем одноразової грошової винагороди позивачу, є правомірною, а відтак позов у цій частині не підлягає задоволенню.
З огляду на зазначене, не підлягає задоволенню похідна вимога про зобов`язання військової частини здійснити виплату одноразової грошової винагороди позивачу за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
Підстави для розподілу судових витрат, зважаючи на звільнення позивача від їх сплати, відповідно до ст.ст.132-139 КАС України, - відсутні.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.
Судові витрати не розподіляти.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 03.04.2026.

Суддя Лунь З.І.