Справа № 569/15952/24

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року 
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Харечка С.П.,
секретар судового засідання Литвиненко В.М.,
з участю представника позивача адвоката Волошина С.Г.,
представника відповідача адвоката Добродій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить: визнати рухоме майно - транспортний засіб MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2008 року випуску, колір чорний, який був відчужений 23 січня 2019 року ОСОБА_2 без відома та письмової згоди ОСОБА_1 і не в інтересах їх сім`ї, об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; у порядку здійснення поділу об`єкту спільної сумісної власності - транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2008 року випуску, колір чорний - стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію належної йому 1/2 частки даного транспортного засобу у розмірі 164998.08 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у зв`язку із розглядом справи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 вересня 1985 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, про що 07 вересня 1985 року складено відповідний актовий запис №1473. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2023 року у справі №569/20626/23 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. За час перебування у шлюбі за ОСОБА_2 було зареєстровано транспортний засіб MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2008 року випуску, колір чорний. Пізніше 23 січня 2019 року ОСОБА_2 перереєструвала даний автомобіль на нового власника, тобто здійснила його відчуження. Вказаний транспортний засіб 23 січня 2019 року було відчужено ОСОБА_2 на нового власника без письмової на те згоди ОСОБА_1 . У зв`язку з викладеним та відсутністю можливості здійснити поділ транспортного засобу без зміни його цільового призначення, вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості транспортного засобу у розмірі 164 998 грн. 08 коп. 
Ухвалою суду від 10 вересня 2024 року відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.
07 листопада 2024 року від представника відповідача адвоката Добродій О.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити позивачу в задоволенні позову. Зазначає, що 07 вересня 1985 року між відповідачем та позивачем зареєстровано шлюб, який розірвано на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30.11.2023 року у справі №569/20626/23. Ініціатором розірвання шлюбу в судовому порядку була відповідачка, оскільки позивач, перебуваючи з нею у зареєстрованому шлюбі, мав позашлюбні стосунки з іншою жінкою, яка працювала в нього найманим працівником. За час перебування в шлюбі відповідач з позивачем крім спірного транспортного засобу придбали спільне майно, зокрема транспортні засоби: 26.06.2012 року автомобіль марки MERSEDES-BENZ ATEKO 822, 2006 року випуску, колір червоний, який зареєстрували на ОСОБА_1 ; 04.04.2018 року автомобіль марки VOLVO FH 480, 2008 року виску, колір білий, який зареєстрували на ОСОБА_1 ; 04.04.2018 року причіп марки SCHWARZMULLER SPA-3E, 2007 року випуску, колір синій, який зареєстрували на ОСОБА_1 ; 23.02.2019 році автомобіль марки FIAT DOBLO, 2010 року випуску, колір бежевий, який зареєстрували на ОСОБА_1 ; 28.08.2007 року автомобіль марки DAF TE 95 XF, 2001 року випуску, колір синій, який зареєстрували на ОСОБА_1 ; 16.09.2017 року автомобіль марки PEUGEOT 107, 2013 року випуску, колір фіолетовий, який зареєстровано на відповідачку; 15.10.2008 року причіп бортовий тентований типу Y99PP501070A51241, синього кольору, який зареєстрували на ОСОБА_1 . Крім того, ними було придбано колісний транспортний засіб - трактор марки «DongFeng 244» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстровано на позивача. Вищевказані транспортні засоби, які були зареєстровані на позивача та були ним відчужені без відому відповідачки та не в інтересах їхньої сім`ї. Позивач з метою уникнення поділу спільного майна подружжя, під час роздільного проживання і в процесі розірванні шлюбу, відчужив спільно нажите майно, перереєструвавши його на свою співмешканку. Що стосується спірного автомобіля, який зареєстрований на відповідачку, то зазначає, що рішення продати даний автомобіль було їхнім спільним з ОСОБА_1 . Порадившись з їхнім спільним сином ОСОБА_3 вони вирішили продати автомобіль. Гроші з продажу автомобіля вони витратили на розвиток бізнесу з перевезень вантажним транспортом, оскільки автомобіль, яким позивач здійснював перевезення потребував регулярного технічного обслуговування та ремонту. На час продажу спірного автомобіля відповідачка з позивачем перебували у зареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство. Про продаж автомобіля позивач знав і його відчуження відбулося за його згоди. На момент звернення позивача до суду і на момент припинення ведення спільного господарства, у їхній власності спірний автомобіль не перебував, а тому він не може бути об`єктом поділу спільного майна подружжя.
Ухвалою суду від 07 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача адвокат Волошин С.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що автомобіль було придбано за спільні кошти подружжя. Відповідач здійснила відчуження транспортного засобу без згоди позивача. Зазначає, що з 2017 року подружжя не вело спільного бюджету, оскільки позивач проживав за іншою адресою з ОСОБА_4 , в них є спільна дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає, що оскільки автомобіль було в 2019 році реалізовано без його згоди, він має право на компенсацію вартості частки майна подружжя в розмірі 164998.08 грн, а також просив стягнути судові витрати по справі.
Представник відповідача адвокат Добродій О.М. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Суду пояснила, що спірний автомобіль було відчужено в 2019 році коли сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Сторони здійснювали підприємницьку діяльність та вели спільне господарство, позивач зареєстрований у будинку їх проживання. Відчуження автомобіля відбулося за згоди позивача. До суду з даним позовом позивач ОСОБА_1 звернувся лише після того, як відповідач ОСОБА_2 після їх розлучення подала позов про поділ майна. 
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07 вересня 1985 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого повторно Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 05.12.2023 року.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2023 року у справі №569/20626/23 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення набрало законної сили 02.01.2024 року.
Положеннями ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно з положеннями ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.23, п.24 Постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Отже, за загальним правилом, придбане сторонами під час шлюбу майно є їх спільною сумісною власністю, а отже може бути розподілене між ними.
Як вбачається із позовної заяви, та не заперечується стороною відповідача, сторонами за час перебування у шлюбі було придбано автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2008 року випуску, та 28 травня 2008 року, який було зареєстровано на ім`я відповідача ОСОБА_2 .
З листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області (філія ГСЦ МВС) від 29 травня 2024 року вбачається, що 23 січня 2019 року ОСОБА_2 перереєструвала автомобіль автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2008 року випуску на нового власника.
Відповідно до звіту № 512.24 СЕ про оцінку автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon від 13 серпня 2024 року середня ринкова ціна автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, станом на 23.01.2019, становить: 329 996,16 грн. (триста двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість грн. 16 коп.).
Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він є сином позивача та відповідача. Автомобіль ОСОБА_7 був придбаний у 2008 році та зареєстрований на його матір. Транспортним засобом користувалися всі члени сім`ї. Родина мала спільний бізнес, обоє батьків були зареєстровані як приватні підприємці. Оскільки автомобіль потребував значних витрат на ремонт, свідок повідомив батьків що його потрібно продати. Згодом автомобіль вони продали за 12000 доларів США, про що батькові було відомо. Отримані кошти від продажу автомобіля витратили на купівлю мікроавтобуса, який придбали у 2019 році та зареєстрували на нього - ОСОБА_6 про що батькові також було відомо. 
Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Відповідно до ст. 66 СК України, подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Зазначені норми сімейного права визначають не тільки право спільної власності подружжя на майно, а при його відчуженні й розмір їх часток у цьому майні та презумпцію згоди одного з подружжя на укладання від його імені іншим подружжям договорів про відчуження майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18).
За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.
Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до положень ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
У відповідності з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.
Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.
Позивачем не доведено того факту, що кошти від продажу автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2008 року випуску використані не в інтересах сім`ї. З матеріалів справи убачається, що шлюб між сторонами був розірваний 30.11.2023 року, а транспортний засіб відчужено 23 січня 2019 року, тобто майже за чотири роки до розірвання шлюбу.
Також суд приймає до уваги покази сина сторін ОСОБА_6 , про те, що його батьку ще в 2019 році було відомо про відчуження автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2008 року випуску.
Згідно інформації ГСЦ МВС в Рівненській області на запит адвоката Л.Волошина від 29.05.2024 року №31/64аз-17-5641-2024 надано відповідь, що документи, що стали підставою для реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортного засобу в період 01.01.207 -31.12.2017, в період 01.01.209 -31.12.2019 року, знищені як такі, що закінчився термін зберігання. 
Таким чином, зважаючи на недоведеність позивачем заявлених вимог у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, понесені позивачем витрати по справі стягненню з відповідача не підлягають.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 8, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення виготовлено 02 квітня 2026 року. 

Суддя Харечко С.П.