Справа № 342/1257/25 
Провадження № 33/4808/208/26 
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Гайдич Р. М. 
Суддя-доповідач Малєєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., за участю секретаря с.з. Паньків В.І., розглянув справу за апеляційною скаргою адвоката Микулича І.В. в інтересах ОСОБА_1 (Апелянт) на постанову Городенківського районного суду від 04.02.2026 та 
в с т а н о в и в :
1. Зміст постанови суду першої інстанції.
1.1. Суд визнав Апелянта винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддав штрафу 17 000 грн, позбавив права керування транспортними засобами на 1 рік.
1.2. Згідно з протоколом та постановою суду Апелянт 18.11.2025 біля 18:23 год. по вул. Грималюка, с.Ясенів-Пільний Городенківської ТГ Коломийського району, Івано-Франківської області керував транспортним засобом Фольксваген р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Своїми діями Апелянт порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
2. Доводи апеляційної скарги.
2.1. Суд першої інстанції позбавив особу права на правову допомогу та захист, оскільки не забезпечив участь захисника в судовому засіданні 04.02.2026 року в режимі відеоконференції. Адвокат був приєднаний як учасник, і відеоконференція була створена судом, але з невідомих причин її не розпочали, а захисника не підключили до зв`язку.
2.2. Протокол складений з порушенням вимог статті 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено точного місця вчинення правопорушення. Наявні розбіжності між адресою, вказаною в протоколі, та адресою в рапорті поліцейського позбавляють можливості встановити місце події.
2.3. Надані поліцією відеозаписи є неналежними доказами, оскільки містять лише фрагменти без безперервної зйомки. Відео не фіксує факту керування транспортним засобом Апелянтом, моменту його зупинки, виявлення ознак алкогольного сп`яніння та чіткої відмови від проходження огляду.
2.4. Акт огляду на стан сп`яніння не містить дати та часу його складання, а також у ньому не зазначено, що він стосується протоколу. Крім того, незважаючи на підписане направлення на огляд до медичного закладу, відеозапис підтверджує, що поліцейські фактично не доставляли туди особу для проходження огляду.
2.5. Обсяг наданих суду доказів не доводить факту вчинення правопорушення та вини Апелянта. 
Враховуючи наведені обставини, просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі.
3. Провадження в апеляційному суді.
В судовому засіданні Апелянт та його захисник підтримали апеляційну скаргу. 
4. Мотиви апеляційного суду.
4.1. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є невиконанням вимог п. 2.5 ПДР України і містить склад ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
4.2. Ключовим є встановлення обставин відмови від проходження медичного огляду.
В основу рішення належить покласти відеозапис, переглянутий в апеляційному суді за клопотанням сторони захисту. Даних про зміни запису немає, він відповідає вимогам достовірності.
З відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили Апелянта за те, що він рухався прямо з увімкненим покажчиком лівого повороту та не користувався ременем безпеки. При спілкуванні поліцейський повідомив, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Працівники поліції запропонували Апелянту пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі. Поведінка Апелянта була пасивною, він перепитував у поліцейських і покладався на їх рішення щодо огляду. Поліцейські у цей час вели перемовини по рації і очевидно спішили на прибути в інше місце. Відмова Апелянта від проходження на місці не була чіткою і недвозначною, хоч його працівники поліції і просили відповісти чітко і недвозначно. Апелянт коливався, чітко не відповідав. Йому було запропоновано пройти медогляд у закладі охорони здоров`я. Він відповідав: “Як скажете”. 
Поліцейські неодноразово йому роз`яснювали, що він може відмовитися від огляду, що це його право, але не роз`яснили правові наслідки відмови. Після чергової відповіді Апелянта “як скажете”, поліцейський констатував відмову і повідомив про оформлення протоколу. Час спілкування не був тривалим і комунікація не вказувала на ухилення від огляду. Слово відмова з уст Апелянта не звучало, воно багаторазово звучало з уст поліцейського, який не отримавши чіткої відповіді тим не менше констатував відмову від огляду на місці та в медичному закладі. Апеляційний суд це оцінює як ознаки маніпулятивної поведінки. Апелянт піддавався маніпуляціям і захисник пояснював це похилим віком, низьким рівнем правової освіченості і культури та традиційним для апелянта авторитетом правоохоронних органів і суду. 
4.3. Щодо доводів про порушення права на захист через непроведення відеоконференції.
Матеріали справи свідчать, що Апелянт та його захисник були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Неможливість підключення захисника до відеоконференції відбулося з технічних причин.
Також, у справі є заява Апелянта про відмову від участі захисника в судовому засіданні в день винесення рішення. Її наявність він пояснив тим, що так сказав суддя, а він його послухав. Тепер розуміє, що це була його помилка. Захисник звернув увагу на схильність Апелянта до виконання вказівок авторитетних посадових осіб.
На думку апеляційного суду відсутність захисника вплинула на процес дослідження доказів у справі та їх оцінку і тому в цій справі можна констатувати порушення права на захист.
4.4. Щодо розбіжностей у зазначенні адреси місця вчинення правопорушення.
Незначні описки чи розбіжності у зазначенні адреси між рапортом та протоколом не спростовують самого факту вчинення правопорушення. Наявність певних формальних недоліків при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення не може безумовно свідчити про його відсутність, якщо вина особи об`єктивно підтверджується іншими належними доказами (зокрема, відеофіксацією події).
4.5. Щодо порушень порядку огляду та відсутності дати в Акті.
Згідно з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, огляд проводиться на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або в закладі охорони здоров`я. 
Працівники поліції, поспішаючи в інше місце по службі (переговори по рації), і наголошуючи на праві відмови від проходження огляду і не роз`яснюючи всі правові наслідки цього, прагнули пошвидше закінчити оформлення матеріалів та не виявляли бажання щодо провдення процедур огляду у медзакладі. 
Між тим, ці обставини є вирішальними.
Явно висловленої відмови від проходження огляду в медичному закладі у справі немає.
У такому випадку, вважає апеляційний суд, Апелянта повинні були доставити в медичний заклад. Його слова “як скажете” на пропозиції поліції пройти огляд не вказують на відмову. На формальний підхід і поверховість дій працівників поліції вказує і те, що від керування автомобілем Апелянт не був відсторонений.
Тому слід дійти висновку, процедура медичного огляду, визначена в ч.3 ст. 266 КУпАП не була дотримана, а склад ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова від проходження огляду на місці і в медичному закладі - в діях Апелянта відсутній.
5. Рішення.
Склад ч. 1 ст. 247 КУпАП належно не доведений через порушення права на захист та недотримання процедури медичного огляду (ч. 3, 5 ст. 266 КУпАП). Недоведена винуватість дорівнює доведеній невинуватості (ст. 62 Конституції України).
У зв`язку з цим оскаржену постанову належить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу адвоката Микулича І.В. задовольнити. 
Постанову Городенківського районного суду від 04.02.2026 щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП..
Постанова не оскаржується.

Суддя          А.Ю. Малєєв