ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/17392/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу позовом Керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області Балаєва Олега Євгеновича до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, Недогарківська гімназія Піщанської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
Стислий зміст позовних вимог.
Позивач Керівник Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області Балаєв Олег Євгенович звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:
- визнати протиправною бездіяльність Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо не вжиття заходів до оформлення та державної реєстрації права власності та права постійного користування земельною ділянкою, площею 3,2359 га для обслуговування будівель та споруд Недогарківської гімназії Піщанської сільської ради;
- зобов`язати Піщанську сільську раду Кременчуцького району Полтавської області вчинити дії щодо оформлення та державної реєстрації права власності та права постійного користування земельною ділянкою для обслуговування будівель та споруд Недогарківської гімназії Піщанської сільської ради: вул. Приморська, 156, с. Недогарки, Кременчуцький район, Полтавська область. 
Позов обґрунтований наступними доводами, що на території Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області знаходиться земельна ділянка, що розташована за адресою: вул. Приморська, 156, с. Недогарки, Кременчуцький район, Полтавська область, речові права користування, на яку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) не зареєстровані за комунальним закладом освіти.
Сільською радою допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у невчиненні дій, спрямованих на оформлення права користування земельною ділянкою на Недогарківську гімназію Піщанської сільської ради.
Сільська рада не вчиняла жодних юридичних дій стосовно оформлення права користування на земельну ділянку, що свідчить про її тривалу бездіяльність. Зазначене право користування на земельну ділянку підлягає державній реєстрації в порядку визначеному законом. 
Наявність неоформленого права користування щодо земельної ділянки позбавляє орган місцевого самоврядування можливості здійснювати належне управління та розпорядження цим майном, використання його відповідно до вимог чинного законодавства, а також порушує інтереси територіальної громади, що є інтересами держави.
Згідно передавального акту від 05.02.2021 відділ освіти, культури, спорту та туризму виконавчого комітету Недогарківської сільської ради приєднано до Відділу освіти, культури, спорту та туризму виконавчого комітету Піщанської сільської ради, що є правонаступником майна, активів та зобов`язань відділу освіти, культури, спорту та туризму виконавчого комітету Недогарківської сільської ради. Рішенням 4 сесії 8 скликання Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.02.2021 «Про зміну засновника, назви закладів освіти та затвердження Статутів у новій редакції» засновником Недогарківського ліцею Недогарківської сільської ради стала Піщанська сільська рада та перемейновано вказаний навчальний заклад на Недогарківській ліцей Піщанської сільської ради, який у подальшому перейменований у Недогарківську гімназію Піщанської сільської ради (далі – заклад) рішенням позачергової 17 сесії Піщанської сільської ради 8 скликання від 25 серпня 2022 року «Про зміну типів та перейменування закладів освіти Піщанської сільської ради, затвердження Статутів». Заклад знаходиться в комунальній власності та є правонаступником всіх прав і обов`язків Недогарківського ліцею Піщанської сільської ради. Організаційно-правова форма закладу: комунальна установа (заклад загальної середньої освіти). Заклад є юридичною особою, що забезпечує потреби громадян у здобутті базової середньої освіти, засновником Закладу є Піщанська сільська рада. Згідно із Статутом майна закладу, земельна ділянка є власністю засновника та передані в постійне користування закладу. Право комунальної власності Піщанської сільської ради на земельну ділянку, яка знаходяться за адресою: вул. Приморська, 156, с. Недогарки, Кременчуцький район, Полтавська область набуто внаслідок прийняття даного майна закладу у комунальну власність. Проте, права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5322482801:01:003:0033 зареєстровані за Піщанською сільською радою відсутні. Власником вказаної земельної ділянки визначено Недогарківську сільську раду. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань діяльність юридичної особи Недогарківська сільська рада припинено. Правокористувачем земельної ділянки є Відділ освіти, культури, спорту та туризму виконавчого комітету Недогарківської сільської ради. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань діяльність юридичної особи Відділу освіти, культури, спорту та туризму виконавчого комітету Недогарківської сільської ради перебуває в стані припинення. Піщанською сільською радою не вживалися заходи на державну реєстрацію права користування комунальної власності на земельну ділянку закладом освіти на Недогарківську гімназію Піщанської сільської ради за кадастровим номером 5322482801:01:003:0033.
Прокурор просив позов задовольнити у повному обсязі.

Стислий зміст заперечень відповідача, пояснення третіх осіб
Відповідач відзив на позов не подав, треті особи пояснення на позов також не подали до суду.
Ненадання відзиву та доказів суб`єктом владних повноважень не спростовує підтвердження відповідачем порушеного права позивача, яке є предметом спору.
Оскільки порушене право позивача визначається відповідачем у заяві по суті спору, то суд вважає таку обставину встановленою з метою процесуальної економії та своєчасного розгляду справи у категорії про захист пенсійних прав.
Необхідність судового реагування щодо офіційного встановлення обставин справи у даному випадку, які визнаються відповідачем, відсутня.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Частиною 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Відповідно до частини 1 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Оскільки стороною відповідача відзив та інші заперечення не подані, суд встановлює, що відповідач та треті особи визнають доводи позовної заяви.
З урахуванням викладеного, суд надає висновок по суті спору, оскільки перешкоди для цього відсутні.

Заяви, клопотання учасників справи.
У часниками справи не подані суду клопотання та заяви.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); залучені треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: 1) Відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Піщанської сільської ради (вул. Київська, 104, с. Піщане, Кременчуцький р-н, Полтавська обл, 39701), 2) Недогарківську гімназію Піщанської сільської ради (вул. Приморська, 156, с. Недогарки, Кременчуцький р-н, Полтавська обл, 39722).
Відповідачі та треті особи жодних заяв по суті спору та і процесуальних питань до суду не подали.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Дослідивши заяви по суті справи та наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.
У власності Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі – Піщанська сільська рада) перебуває земельна ділянка, за кадастровим номером 5322482801:01:003:0033, що розташована за адресою: вул. Приморська, 156, с. Недогарки, Кременчуцький район, Полтавська область, речові права користування на Недогарківську гімназію Піщанської сільської ради в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) не зареєстровані.
Суть спору полягає у тому, що Піщанська сільська рада не зареєструвала право користування земельною ділянкою на Недогарківську гімназію Піщанської сільської ради у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внаслідок цієї протиправної бездіяльності органу місцевого самоврядування, що суттєво порушує права територіальної громади, діючи в інтересах держави, керівник Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_1 подав цей адміністративний позов до Піщанської сільської ради.
Відповідно до рішення 14 сесії 7 скликання Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 18.11.2016 «Про посвідчення права комунальної власності земельної ділянки, на якій розташована Недогарківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» вирішено посвідчити право комунальної власності земельної ділянки загальною площею 3,2359 га, кадастровий номер 5322482801:01:003:0033, за Недогарківською сільською радою та передано у постійне користування відділу освіти, культури, спорту та туризму виконавчого комітету Недогарківської сільської ради вказану земельну ділянку. 
Рішенням 4 сесії 8 скликання Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.02.2021 «Про затвердження передавальних актів», що прийняте на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 104-108 Цивільного кодексу України, ст.ст. 56-59 Господарського кодексу України, Законом «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій» та рішення 2 пленарного засідання 2 сесії 8 скликання Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 23.12.2020 «Про початок реорганізації Недогарківської сільської ради, Новознам`янської сільської ради та Ялинцівської сільської ради шляхом приєднання до Піщанської затверджено передавальний акт комісії з реорганізації Недогарківської сільської ради, виконавчого комітету Недогарківської сільської ради та відділу освіти, культури, спорту та туризму виконавчого комітету Недогарківської сільської ради. 
Згідно із передавальним актом від 05.02.2021 відділ освіти, культури, спорту та туризму виконавчого комітету Недогарківської сільської ради приєднано до Відділу освіти, культури, спорту та туризму виконавчого комітету Піщанської сільської ради (далі - Відділ освіти), що є правонаступником майна, активів та зобов`язань відділу освіти, культури, спорту та туризму виконавчого комітету Недогарківської сільської ради. 
Рішенням 4 сесії 8 скликання Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.02.2021 «Про зміну засновника, назви закладів освіти та затвердження Статутів у новій редакції» засновником Недогарківського ліцею Недогарківської сільської ради стала Піщанська сільська рада та перемейновано вказаний навчальний заклад на Недогарківській ліцей Піщанської сільської ради. 
Відповідно до пп. 1.1., 1.2. Розділу І Статуту Недогарківський ліцей Піщанської сільської ради перейменовано у Недогарківську гімназію Піщанської сільської ради (далі – Заклад) рішенням позачергової 17 сесії Піщанської сільської ради 8 скликання від 25 серпня 2022 року «Про зміну типів та перейменування закладів освіти Піщанської сільської ради, затвердження Статутів». Заклад знаходиться в комунальній власності та є правонаступником всіх прав і обов`язків Недогарківського ліцею Піщанської сільської ради. Організаційно-правова форма Закладу: комунальна установа (заклад загальної середньої освіти). Заклад є юридичною особою, що забезпечує потреби громадян у здобутті базової середньої освіти. Заклад має печатку і штамп встановленого зразка, ідентифікаційний номер, затверджені бланки Закладу та може мати самостійне ведення бухгалтерського обліку, самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України. Може від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути позивачем і відповідачем у судах. Заклад є неприбутковою організацією. 
Відповідно до п. 1.5. Статуту засновником Закладу є Піщанська сільська рада. Повноваження у сфері освітньої діяльності Закладу здійснює відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Піщанської сільської ради (далі – Відділ освіти). 
Згідно із п. 8.4. Розділу 8 Статуту майно Закладу, земельна ділянка є власністю Засновника та передані в постійне користування Закладу. Вилучення основних фондів, оборотних коштів та іншого майна Закладу проводиться лише у випадках, передбачених чинним законодавством. Збитки, завдані Закладу внаслідок порушення його майнових прав іншими юридичними та фізичними особами, відшкодовуються відповідно до чинного законодавства.
Право комунальної власності Піщанської сільської ради на земельну ділянку, яка знаходяться за адресою: вул. Приморська, 156, с. Недогарки, Кременчуцький район, Полтавська область набуто внаслідок прийняття даного майна у комунальну власність відповідно до рішення 4 сесії 8 скликання Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.02.2021 «Про затвердження передавальних актів».
Прокурором надана інформаційна довідка №451370533 від 10.11.2025 із Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна дані щодо реєстрації права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5322482801:01:003:0033 за Піщанською сільською радою відсутні, а власником земельної ділянки за кадастровим номером 5322482801:01:003:0033 зазначена Недогарківська сільська рада, а правокористувачем земельної ділянки є Відділ освіти, культури, спорту та туризму виконавчого комітету Недогарківської сільської ради (код ЄРДПОУ: 40214274). Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань діяльність юридичної особи Відділу освіти, культури, спорту та туризму виконавчого комітету Недогарківської сільської ради (ЄРДПОУ: 40214274) в стані припинення.
Листом від 18.11.2025 за №52-16832вих-25 окружна прокуратура повідомила Піщанську сільську раду та Відділ освіти про виявлені порушення.
Відділом освіти молоді та спорту виконавчого комітету Піщанської сільської ради листом від 26.11.2025 №01-27/806 на лист прокурора №52-16832 Вих-25 від 18.11.2025 надана відповідь, що на балансі відділу освіти перебуває будинок та майно Недогарківської гімназії, які передані в оперативне управління Піщанською сільською радою, відповідно до передавальних актів Піщанська сільська рада є правонаступником земельних ділянок комунальної власності Недогарківської сільської ради різного цільового призначення.
Піщанська сільська рада листом від 15.12.2025 № 02-24/2023 повідомила у відповідь на лист прокурора, що у зв`язку із реорганізацією сільських рад у власність Піщанської сільської ради перейшла значна кількість майна, яка потребує оновлення документації та фінансування, у зв`язку із чим сільською радою поступово вживаються заходи.
Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, не зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою під закладом освіти Недогарківською гімназією Піщанської сільської ради, кадастровий номер 5322482801:01:003:0033.
Прокурор обґрунтовує підстави звернення до суду, як використання зазначеного нерухомого майна (земельної ділянки) здійснюється із порушенням вимог чинного законодавства шляхом користування земельною ділянкою без державної реєстрації права постійного користування, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, оскільки Піщанською сільською радою, як органом місцевого самоврядування, що здійснює від імені та в інтересах територіальних громад, відповідні права власника комунального майна не здійснені обов`язкові дії щодо оформлення та державної реєстрації права постійного користування на земельну ділянку, площею 3,2359 га, за адресою вул. Приморська, 156, с. Недогарки, Кременчуцький район, Полтавська область за Недогарківською гімназією Піщанської сільської ради.
Офіційне з`ясування обставин справи судом.
Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 03.03.2026, право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5322482801:01:003:0033 оформлені за Піщанською сільською радою, право постійного користування земельною ділянкою за Відділом освіти, культури, спорту та туризму виконавчого комітету Недогарківської сільської ради (код ЄДРПОУ 40214274).
Згідно із відповіддю № 2413421 від 03.03.2026 на запит суду з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5322482801:01:003:0033 оформлені за Піщанською сільською радою, за пошуковим запитом коду ЄДРПОУ 22547555 власника.
У змісті відповіді № 2413277 від 03.03.2026 на запит суду з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за земельною ділянкою за кадастровим номером 5322482801:01:003:0033, оформлене право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5322482801:01:003:0033 оформлені за Піщанською сільською радою, інше речове право Правокористувач за Відділом освіти, культури, спорту та туризму виконавчого комітету Недогарківської сільської ради (код ЄДРПОУ 40214274).
Оскільки відповідачем допущена протиправна бездіяльність, що належить до завдань здійснення процедури з оформлення права користування земельною ділянкою комунальної власності за закладом освіти, засновником якого є Піщанська сільська рада, прокурор звернувся до суду з даним позовом.

Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді.
Подібні справи розглядались Третім апеляційним адміністративним судом за позовом прокурора щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, якими користуються заклади освіти у постановах від 03 грудня 2025 року у справі №160/4772/25, від 26 березня 2025 року у справі № 160/16291/24.
Подібні позови прокурора також були предметом розгляду судами стосовно безхазяйного майна споруд цивільного захисту – сховищ Другого апеляційного адміністративного суду у постановах від 26.01.2026 у справі №440/8206/25, від 29.01.2026 у справі №440/8170/25, та гідротехнічних споруд, відповідно до постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі № 440/5762/24 зазначено, аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від 05.03.2024 р. у справі № 300/3657/22, від 21.06.2024 р. у справі № 420/19870/21.
04 листопада 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 420/18905/21, адміністративне провадження № К/990/18500/22 (ЄДРСРУ № 107123236) досліджував питання щодо позову прокурора в інтересах громади.
Верховний суд вважає, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 26 липня 2018 року у справі № 926/1111/15, від 19 вересня 2019 року у справі № 815/724/15, від 28 січня 2021 року у справі № 380/3398/20, від 5 жовтня 2021 року у справі № 380/2266/21, від 2 грудня 2021 року у справі № 320/10736/20 та від 23 грудня 2021 року у справі № 0440/6596/18.
Громада володіє деякими ознаками суб`єкта публічно-правових відносин, яка може мати власні (публічні) інтереси, що є відмінними від інтересів конкретної (приватної) особи. При цьому, Основним Законом України (статті 13, 23, 41, 43, 89 та 95) передбачено, що суспільні (публічні) інтереси підлягають самостійному захисту, а також обов`язковому врахуванню при прийнятті найважливіших рішень на рівні держави або відповідної територіальної громади.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, сформульованою у постанові Верховного Суду від 1 вересня 2022 року у справі № 520/16518/2020.
Відтак, позов прокурора в інтересах територіальної громади прирівнюється до позову прокурора в інтересах держави.
Підставою для звернення прокурора із позовом є бездіяльність відповідача в частині невжиття заходів з метою оформлення права користування земельною ділянкою закладу освіти комунальної власності, призводить до порушення інтересів територіальної громади.
Оскільки відсутні чіткі критерії визначення поняття «інтересу держави», яке є оціночним, суди під час розгляду кожної конкретної справи повинні встановлювати наявність/відсутність інтересів держави та необхідність їх захисту у судовому порядку (пункт 133 постанови Верховного Суду від 29 листопада 2022 року у справі № 240/401/19).
Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
При цьому бездіяльність органу місцевого самоврядування (відповідної ради, виконавчого комітету) щодо контролю за використанням та охороною земель і невжиття заходів для усунення порушень земельного законодавства свідчать про незахищеність інтересів громади та є підставою для представництва прокурором інтересів держави.
До аналогічного висновку дійшли Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 920/447/18 та Верховний Суд у постановах від 01 червня 2022 року у справі № 260/1815/21, від 01 вересня 2022 року у справі № 440/7210/21 та від 27 лютого 2024 року у справі № 620/6905/22.
Прокурор у позовній заяві чітко визначив, що вони полягають у незаконній бездіяльності Піщанської сільської ради, що полягає у порушенні вимог чинного законодавства, яким врегульовано порядок використання земель закладів освіти, що становить загрозу для охорони земель як національного багатства, а також реалізації державної політики у сфері забезпечення діяльності закладів освіти.
Бездіяльність відповідача, яка виразилась у невиконанні вимог земельного законодавства, створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеними земельними ділянками, ризики для нормального функціонування закладу освіти та освітнього процесу, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей.
У такому разі бездіяльність відповідних органів місцевого самоврядування щодо негайного усунення цього порушення, є формою неналежного здійснення повноважень, за якої прокурор отримує право представляти інтереси держави в суді.
Звернення до суду з даним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання: законності користування комунальним майном без правовстановлюючих документів, що свідчить про наявність визначених ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” підстав для представництва інтересів держави в суді. 
Особливістю органів місцевого самоврядування, як суб`єктів владних повноважень є те, що кожен із таких суб`єктів, з урахуванням положень Конституції України, є самостійним, автономним і не перебуває у підпорядкуванні жодного органу. 
Позов прокурора до органу місцевого самоврядування, за загальним правилом, подаються з такої підстави, як відсутність суб`єкта, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. У такій категорії справ орган прокуратури повинен лише довести, що оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень завдано шкоду інтересам держави. 
Інтереси держави, у тому числі, охоплюють інтереси мешканців територіальної громади, зокрема, у таких сферах, як благоустрій населених пунктів, розпорядження землями державної та комунальної власності.
Метою участі держави в особі відповідних органів у адміністративних правовідносинах є публічний інтерес, тобто вступаючи у такі відносини, держава в особі відповідного органу має на меті, в першу чергу, захист інтересів держави, територіальної громади, невизначеного кола осіб.
Враховуючи відсутність органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави (територіальної громади) у спірних правовідносинах, через визначення Піщанської сільської ради в якості відповідача, у зв`язку із чим прокурор в даному випадку в силу вимог ст. 53 КАС України набуває статусу позивача. 
Діюче процесуальне законодавство України не дозволяє одній особі одночасно виступати в якості позивача та відповідача.
Предметом даного позову є бездіяльність органу місцевого самоврядування, яка полягає у невжитті Піщанською сільської радою дій, спрямованих на оформлення права користування земельною ділянкою за закладом освіти – гімназією, яка користувалась цієї земельною ділянкою тривалий час.
У даному випадку порушення допущене радою, що є органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, з цих підстав прокурор звернувся до суду самостійно, відповідно до ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”. 
Порушення загальнодержавних інтересів відповідно до ст. 131-1 Конституції України покладає на прокурора обов`язок представництва в суді. 
Управління майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, в межах, визначених радою, належить до компетенції відповідної ради, однак, незважаючи на викладене, відповідач дій по оформленню права користування земельною ділянкою у реєстрі не здійснив.
Кременчуцькою окружною прокуратурою на адресу відповідача скерований лист, у порядку ст.23 Закону України “Про прокуратуру”, щодо самостійного усунення виявлених порушень. 
На адресу окружної прокуратури надійшла відповідь ради, що міською радою заходи щодо набуття права користування не вживались в силу різних обставин. 
Таким чином, судом встановлене, що прокурор звернувся із підставами та предметом позовом до відповідних сторін, відповідно до вимог чинного законодавства.
Процесуальних перешкод для розв`язання судом цього спору під час встановлення фактичних обставин справи на підставі наявних матеріалів справи, судом не виявлені.
Звернення прокурора до суду у даному випадку спрямоване на задоволення суспільної потреби – оформлення права користування земельною ділянкою, що надасть можливість здійснювати належне управління та розпорядження цим майном, використання його відповідно та неухильно до вимог чинного законодавства.
Враховуючи вищенаведене, суд погоджується з доводами позивача з приводу того, що у даному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі мешканців територіальної громади.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закону №280) органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
Відповідно до частини третьої статті 16 Закону №280 матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Частиною п`ятою статті 16 Закону №280 визначено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону №280 сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.
Згідно зі статтею 25 Закону України № 280, сільські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. 
Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Відповідно до ст.29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.
Пунктом 1 пункту «а» частини 1статті 32 Закону України «Про місцеве самоврядування» закріплено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління закладами освіти, які належать територіальним громадам або передані їм, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.
Статтею 60 Закону №280 визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, на рухоме та нерухоме майно.
Підставою набуття права комунальної власності є передача майна комунальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування, та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.
Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад, передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-VI від 01.07.2004 (далі - Закон №1952-VI), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
За визначенням статті 2 Закону №1952-VI державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.
Відповідно до частини другої статті 3 Закону №1952-VI речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
З вищевикладеним норм вбачається, що ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
При цьому, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
Відповідно до частини 2 ст. 18 Закону України від 05.09.2017 року № 2145-VIII «Про освіту» (Закон № 2145-VIII) передбачено, що навчальні заклади, засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.
Відповідно до ст. 80 Закону № 2145-VIII земельні ділянки державних навчальних закладів, установ та організацій системи освіти передаються їм у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Статтею 14 Конституції України, а також статтею 1 Земельного кодексу України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Відповідно до ст. 13 Конституції України, ст. 324 Цивільного кодексу України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
Згідно з ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України заклади освіти незалежно від форми власності набувають право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності без встановлення строку.
Відповідно до ч.1ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно з ч.2ст.116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Частиною 1ст.123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі:
проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) та/або надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;
технічних документацій із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у разі поділу та/або об`єднання земельних ділянок.
Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за документацією із землеустрою, звертається з заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. (ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України).
Відповідно дост.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно з ст. 125 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Виходячи з наведеного, право користування закладом освіти земельною ділянкою має бути оформлено відповідно до вимог ст. ст. 116, 123, 125, 126 Земельного кодексу України, а право оренди земельної ділянки виникає лише з моменту державної реєстрації цього права, оформленого відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (ч. 1ст.92 Земельного кодексу України).
Згідно з п.п. «а», «ґ» ч. 2ст. 92 Земельного кодексу України, права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; заклади освіти незалежно від форми власності.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ
Повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить із таких підстав та мотивів.
Суд зазначає, що правовідносинам (предмету та підставам, що виникають у подібних (релевантних) обставинах) Верховний Суд вже надавав свою оцінку неодноразово. Дані правові позиції Суду є відомими.
З аналізу викладених норм випливає, що управління об`єктами освіти, у тому числі прийняття рішень щодо оформлення речових прав на об`єкти комунальної власності є обов`язком відповідної ради.
Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 14.02.2023 у справі №580/1374/22 в якому Суд наголосив, що компетенцією оформлення правовстановлюючих документів на будівлі та земельну ділянку під закладом освіти наділена саме відповідна рада.
В порушення вимог земельного законодавства та положень Закону №2145-VIII правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яку використовує заклад освіти Недогарківська гімназія Піщанської сільської ради, не оформлені Піщанською сільською радою, державна реєстрація права постійного користування не проведена за Недогарківською гімназією Піщанської сільської ради на земельну ділянку за кадастровим номером 5322482801:01:003:0033.
Відповідач у цій справі є уповноваженим органом місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо взяття на баланс безхазяйного майна та подальшого оформлення права комунальної власності на неї.
Права суб`єкта комунальної власності від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють відповідні ради.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, як засновник закладу освіти Недогарківської гімназії Піщанської сільської ради, будучи наділеними відповідними повноваженнями щодо управління майном закладу освіти, у тому числі земельними ділянками, на яких розміщені об`єкти цього майна, протягом тривалого часу не вжив належних та достатніх заходів, передбачених земельним законодавством, для оформлення правовстановлюючих документів та державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, яку використовує Недогарківська гімназія Піщанської сільської ради, що свідчить про наявність протиправної бездіяльності відповідачів у спірних правовідносинах.
У той же час, суд вважає за необхідне задовольнити позов виключно в частині визнання протиправної бездіяльності Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо невиконання вимог земельного законодавства в частині неоформлення правовстановлюючих документів та нездійснення державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером 5322482801:01:003:0033, яку використовує Недогарківська гімназія Піщанської сільської ради.
Щодо оформлення права власності на земельну ділянку на заклад освіти, то суд у цій частині відмовляє у вимогах прокурора, оскільки офіційними даними реєстру встановлені відомості, що право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5322482801:01:003:0033 оформлене за Піщанською сільською радою.
Вимоги щодо оформлення права власності на Недогарківську гімназію Піщанської сільської ради не відповідають законодавству та визнаються судом безпідставними, оскільки не є підставами позову прокурора.
Інші доводи сторін не впливають на висновки суду.
Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Chahal проти Об`єднаного королівства" (заява №22414/93) зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).
Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі "Афанасьєв проти України").
Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у частині другій статті 2 КАС України, що відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень суб`єкти владних повноважень.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваної бездіяльності.
Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, засада використання та захисту цивільних прав, якій корелює принцип добросовісності у пункт 5 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України під час перевірки рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Цивільні права у публічно-правовому спорі захищаються в адміністративній юстиції.
Принципи адміністративної процедури є добросовісність і розсудливість (п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про адміністративну процедуру» 17 лютого 2022 року № 2073-IX).
Стаття 10 Закону України «Про адміністративну процедуру» пояснює добросовісність і розсудливість в адміністративній процедурі. Адміністративний орган зобов`язаний діяти добросовісно для досягнення мети, визначеної законом. Адміністративний орган при здійсненні адміністративного провадження повинен діяти, керуючись здоровим глуздом, логікою та загальноприйнятими нормами моралі, з дотриманням вимог законодавства. Особа зобов`язана здійснювати надані їй права добросовісно та не зловживати ними.
Принципу добросовісності («bona fides») корелюють доктрина римського права «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки, інша назва принцип «естопель») ґрунтується ще на римських максимах - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), «nemo auditur propriam turpitudinem allegans» (ніхто не може посилатися на власну ганебність або провину, щоб отримати перевагу в суді або в правових питаннях – тобто заборони отримувати вигоду від власного неправомірної поведінки). В основі зазначених доктрин знаходиться принцип добросовісності.
Поведінка, яка суперечить добросовісності, «легітимним очікуванням», «належному урядуванню» та «правовій визначеності» не може бути правомірною, як і всі рішення пов`язані із нею.
Так, одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).
Наприклад, у пунктах 70-71 рішення у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, "Тошкуца та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), пункт 119).
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland),заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (наприклад, рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), пункту 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (зазначені вище рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 53 та "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), пункт 38).
При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Таки чином, в контексті обставин даної справи судом надана оцінка та відповідь на всі доводи позивача, які можуть вплинути на правильне вирішення спору.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки докази про такі судові витрати суду не надано, то підстави для їх розподілу відсутні, а судовий збір у цьому випадку відшкодуванню не підлягає.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:
Адміністративний позов Керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області (проспект Свободи, 4а, м. Кременчук, Полтавська область, 39601, код ЄДРПОУ 02910060) до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Київська, 104, с. Піщане, Кременчуцький район, Полтавська область, 39701, код ЄДРПОУ 22547555), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Київська, 104, с. Піщане, Кременчуцький район, Полтавська область, 39701, код ЄДРПОУ 40213972), Недогарківська гімназія Піщанської сільської ради (вул. Приморська, 156, с. Недогарки, Кременчуцький район, Полтавська область, 39722, код ЄДРПОУ 42212656), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо невиконання вимог земельного законодавства в частині неоформлення правовстановлюючих документів та нездійснення державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером 5322482801:01:003:0033 площею 3,2359 га (адреса вул. Приморська, 156, с. Недогарки, Кременчуцький район, Полтавська область) для обслуговування будівель та споруд, яку використовує Недогарківська гімназія Піщанської сільської ради.
Зобов`язати Піщанську сільську раду Кременчуцького району Полтавської області вчинити дії щодо оформлення правовстановлюючих документів та державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером 5322482801:01:003:0033 площею 3,2359 га (адреса вул. Приморська, 156, с. Недогарки, Кременчуцький район, Полтавська область) для обслуговування будівель та споруд, яку використовує Недогарківська гімназія Піщанської сільської ради.
У іншій частині вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду;
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В.І. Бевза