ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

10 березня 2026 року
м. Харків

справа №638/11169/25
провадження № 22-ц/818/1088/26

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря – Шнайдер Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2025 року, постановлене під головуванням судді Рибальченко Л.М.,-
п о с т а н о в и в:
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому з урахуванням уточнень просить: стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області на користь ОСОБА_1 частину недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 97 374,83 грн; здійснити розподіл судових витрат.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 1/2 частину недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 97374 грн. 83 коп. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. 
В апеляційній скарзі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки наявним у справі доказам. Зазначає, що оскільки, ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не звертався з заявою про виплату недоодержаної пенсії, у зв`язку зі смертю пенсіонера, у строки передбачені ст. 60 Закону та не був стороною в судовому процесі по справі щодо здійснення перерахунку пенсії, вносити зміни до реєстру підстави відсутні. Зазначене питання має вирішуватись шляхом заміни стягувача.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач успадкував належні його батьку суми пенсії відповідно до положень ст.1227 ЦК України, а отже, належним та ефективним способом захисту її прав буде стягнення з відповідача частини суми пенсії, яка належала його батьку та була нарахована на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду, але не була ним отримана за життя.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що  ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
Відповідно до копії листа державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 11 березня 2024 року № 301/02-14 спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 є його сини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..
11 березня 2024 року державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 є його: син ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 на у спадщині.
16 липня 2024 року ОСОБА_1 направлено запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про надання інформації про розмір нарахованої пенсії ОСОБА_2 згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року по справі № 520/19457/21, що залишилась недоотриманої пенсіонером, для зазначення цієї інформації в свідоцтві про право на спадщину за законом.
Листом Головного у правління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12 серпня 2024 року повідомлено ОСОБА_1 , що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 по справі №520/19457/21, яке набрало законної сили 25.12.2021 та надійшло до головного управління 15.09.2022, проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 року. За період з 01.04.2019 по 30.09.2022 нараховано різницю в пенсії у розмірі 194749 гривень 65 копійок. Сторонами у зазначеної судової справі були Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області та ОСОБА_2 .. Враховуючи викладене, для виплати різниці в пенсії відповідно до зазначеного судового рішення немає підстав.
Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 . 16 січня 2023 року Куп`янською державною нотаріальною конторою була зареєстрована спадкова справа № 107/2023, реєстраційний номер у спадковому реєстрі 70275603. До кола спадкоємців ОСОБА_2 , відповідно до довідки Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області від 11.03.2024 року № 301/02-14 щодо надання інформації по спадковій справі ОСОБА_2 , входить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 11 березня 2024 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено, що спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 – на 1/2 частку у спадщині та ОСОБА_3 - на 1/2 частку у спадщині. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 по справі № 520/19457/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 07.07.2021 № ФХ87284 станом на 05.03.2019, починаючи з 01.04.2019 року, з урахуванням проведених раніше виплат. 16 липня 2024 року позивач подав запит відповідачу щодо надання інформації про розмір перерахованої пенсії ОСОБА_2 згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 року по справі № 520/19457/21, що залишилась недоотриманою пенсіонером, для зазначення в свідоцтві про право на спадщину за законом. 12 серпня 2024 року відповідачем надана відповідь на запит. Зазначено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 року по справі № 520/19457/21 було виконано Головним управлінням пенсійного фонду України в Харківській області та нараховано ОСОБА_2 різницю в пенсії за період з 01.04.2019 року по 30.09.2022 року в розмірі 194 749, 65 копійок. Підстав для виплати різниці в пенсії відповідно до зазначеного рішення позивачу немає, оскільки позивач не був стороною по справі в Харківському окружному адміністративному суді.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше.
Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (ст.ст.1218, 1219 ЦК України).
За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.
В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За нормами ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).
Згідно зі ст. 8 Закону №2262-XII передбачено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до ст. 10 Закону №2262-XII призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.
Згідно зі ст. 61 Закону №2262-XII передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).
Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера. При цьому дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а сформульований висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.
Відтак, Закон №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.
Такий підхід до визначення правової природи спірних правовідносин відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у поставах від 04 грудня 2024 року у справі № 120/8398/24, від 11 квітня 2024 року у справі № 160/26335/23, від 06 квітня 2022 року у справі № 200/10136/20, від 30 січня 2020 року у справі № 200/10269/19-а.
Отже, зміст наведеного дає підстави для висновку, що законодавець передбачив випадок, за якого особа може звернутись до пенсійного органу у позасудовому порядку в межах адміністративної процедури за виплатою нарахованих, але невиплачених сум пенсії, за умови, якщо така особа звернулась не пізніше шести місяців з дня смерті пенсіонера. Тобто, невиплачені суми пенсії не повинні бути включені до складу спадщини. В протилежному випадку невиплачені суми пенсії будуть успадковані та матимуть іншу правову природу.
При цьому, обставина наявності/відсутності свідоцтво про право на спадщину (на спірні суми пенсії) не є визначальними в спірних правовідносинах для визначення їх характеру, оскільки даних про звернення осіб, визначених ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у встановлений строк за отриманням невиплаченої пенсії матеріали справи не містить. Відтак сума недоотриманої пенсії ввійшла в склад спадщини.
Матеріали справи свідчать про те, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями є його сини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які у встановлений строк прийняли спадщину.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року по справі № 520/19457/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 07.07.2021 № ФХ87284 станом на 05.03.2019, починаючи з 01.04.2019 року, з урахуванням проведених раніше виплат.
На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 №520/19457/21 за адміністративним позовом ОСОБА_2 за період з 01.04.2019 по 30.04.2022 нараховано різницю в пенсії в розмірі 194749,65 грн.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 березня 2024 року, виданого державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкоємцям належить по у спадщині після смерті ОСОБА_2 .
Отже позивач має право на частину недоотриманої пенсії померлого в порядку спадкування за законом.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 1/2 частину недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 97374 грн. 83 коп.
При цьому колегія суддів зауважує, що ухвалою Харківського окружного апеляційного суду від 08.04.2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було відмовлено (а.с.20).
Тому доводи апеляційної скарги щодо можливості вирішити спір в порядку заміни стягувача у виконавчому провадженні суперечить матеріалам справи.
Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 370, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:       О.В. Маміна

Судді:         Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова