Справа №760/4403/26
2-а/760/1272/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Сердюк Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовною заявою представника позивача - адвоката Гірка Петра Артемовича, подана в інтересах ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий виклад обставин справи

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява представника позивача - адвоката Гірка Петра Артемовича, подана в інтересах ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування доводів позовної заяви зазначено, що постановою інспектора ДПП Департаменту патрульної поліції м.Києва серія 5АВ №11463550 від 16.07.2025 року було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУПАП за те, що останній керував транспортним засобом по трасі м-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі 28+342 (в напрямку Києва) з перевищенням встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять км/год, чим порушив п.12.9 (б) ПДР України, що було зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу КАСКАД 029-1219. Позивач вважає зазначену постанову незаконною, необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню, з причин не відповідності даних вказаних у постанові фактичним обставинам справи. Позивач зазначає, що він перебуває на військовій службі за мобілізацією, з 03.07.2025 року по 29.07.2025 року брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України у ряду областей та районів, на територію яких не відноситься напрямок траси вказаний у постанові від 16.07.2025 року. Вказаний у постанові транспортний засіб, був переданий на користування більш ніж за пів року до обставин, іншим бойовим побратимам ОСОБА_1 та останній фізично навіть не міг керувати автомобілем. Тобто, з урахуванням документального підтвердження місцезнаходження позивача в іншому обласному центрі України від місця фіксування адміністративного правопорушення та факту керування автотранспортом іншою особою, позивач вважає, що постанова про притягнення його винесена незаконно та підлягає скасуванню.

ІІ. Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував щодо заявлених позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 16.07.2025 о 14 год 03 хв, за адресою: М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі 28+342 (в напрямку Києва), було зафіксовано в автоматичному режимі, за допомогою технічного засобу EXPERT-FS, E75053587, транспортний засіб SKODA SUPERB номерний знак НОМЕР_1 , що рухався зі швидкістю 74 км/год, перевищуючи встановлення обмеження швидкості руху на 20 км/год, порушуючи при цьому п. 12.9(б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, та скоївши тим самим правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Постанову серії 5АВ № 11463550 від 16.07.2025 винесено на підставі інформаційних файлів, та даних до них за результатами автоматичної фіксації події з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі. Правопорушення було зафіксоване технічним засобом EXPERT-FS, E75053587, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги» та має сертифікат відповідності. Сукупність належних, достатніх і допустимих доказів, підтверджує доведеність вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Доводи позивача з приводу неможливості керування транспортним засобом та передання його у користування іншим особам є необґрунтованими та недоцільними для застосування в сфері фіксації порушень Правил дорожнього руху в автоматичному режимі. ОСОБА_1 станом на день винесення постанови та на час скоєння правопорушення є власником транспортного засобу MERCEDES-BENZ E 320, номерний знак НОМЕР_2 , При цьому, позивач не вчиняв дій, щодо визначення належної особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 березня 2026 року задоволено клопотання позивача представника позивача - адвоката Гірка Петра Артемовича, поновлено позивачу строк звернення до суду з цим позовом, відкрити провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Зазначеною ухвалою у Департаменту патрульної поліції витребувано належним чином завірену копію адміністративної справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за наслідком розгляду якої було прийнято постанову серії 5АВ №11463550 від 16.07.2025 року.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву та витребувані судом докази.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом.

16 липня 2025 року поліцейським Департаменту патрульної поліції Зборовською Б.М. прийнято постанову серії 5АВ № 11463550 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. Роз`яснено, що згідно з частиною 2 статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною 2 статті 300-1 КУпАП в порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби стягують з правопорушника штраф у подвійному розмірі 680,00 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови суть правопорушення полягає у тому, що 16.07.2025 о 14 год 03 хв., за адресою M-01 Kиїв-Чepнiгiв-Hoвi Яpилoвичi 28+342 (в напpямкy Kиєва) зафіксовано транспортний засіб SKODA SUPERB, номерний знак НОМЕР_3 , Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год, чим порушила пункт 12.9.(б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП. 

Дані щодо правопорушення зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу EXPERT-FS, E75053587. Фотознімки із відображенням автомобіля SKODA SUPERB, номерний знак НОМЕР_3 містять інформацію про дату та точний час події, географічні координати місця фіксації, швидкість та напрямок руху транспортного засобу.

Відповідачем було встановлено суб`єкта відповідальності за вказане правопорушення - власника транспортного засобу, яким є ОСОБА_1 , та накладено на нього адміністративне стягнення.

Не погоджуючись із постановою поліцейського Департаменту патрульної поліції Зборовської Б.М. серії 5АВ № 11463550 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, позивач звернувся до суду з цим позовом.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що не міг у зазначені день, час, та місці керувати транспортним засобом, оскільки перебував в іншій області країни.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем, учасником бойових дій, та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_5 , довідкою від 15.12.2025 року № 359, виданою військовою частиною НОМЕР_4 , посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_6 , виданим Відділом персоналу штабу військової частини НОМЕР_7 .

Як вбачається з довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виданої 07 грудня 2025 року за № 33711 військовою частиною НОМЕР_8 , ОСОБА_1 , брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Краматорському районі, Костянтинівській міській територіальній громаді, Донецькій області, Донецькій області, Покровському районі, Очеретинській селищній територіальній громаді, Харківській області, Ізюмському районі, Борівській селищній територіальній громаді, в тому числі, у період з 03.07.2025 року по 29.07.2025 року

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згіднотп.12.9.б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (далі - ПДР) водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Згідно із частиною 1 статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно з частиною 1, 2 та 5 статті 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою кваліфікованого електронного підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Стаття 279-3 КУпАП передбачає, що відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

VI. Висновки суду

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом частини 1 статті 251 КУпАП Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова ґрунтується на даних автоматичної фіксації правопорушення технічним засобом EXPERT-FS, проте сама по собі фіксація транспортного засобу не може бути беззаперечним доказом вини власника за наявності доказів, що спростовують його перебування за кермом. 

Позивачем надано суду належні та допустимі докази, а саме довідку військової частини НОМЕР_8 № НОМЕР_9 та довідку військової частини НОМЕР_4 № 359, які свідчать про те, що як у день вчинення правопорушення 16.07.2025, так і впродовж усього періоду з 03.07.2025 по 29.07.2025, ОСОБА_1 безпосередньо брав участь у заходах із забезпечення оборони України, перебуваючи в Донецькій та Харківській областях. 

Враховуючи географічну відстань між місцем дислокації підрозділу позивача (зона бойових дій на Сході України) та місцем фіксації порушення (Київська область), суд визнає фізично неможливим факт керування позивачем вказаним автомобілем у зазначений у постанові час.

При винесенні оскаржуваної постанови посадовою особою Департаменту патрульної поліції не було враховано, що автоматична фіксація є лише технічним підтвердженням факту руху авто, але не є беззаперечним доказом вини саме власника, враховуючи те, що останній надає докази свого перебування в іншому місці.

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не було вжито заходів щодо визначення належного користувача транспортного засобу у порядку, передбаченому чинним законодавством, суд зазначає наступне. 

Специфіка проходження позивачем військової служби у районах ведення активних бойових дій, що підтверджується наданими суду довідками військових частин НОМЕР_8 та НОМЕР_4 , зумовлює об`єктивну неможливість дотримання загальних адміністративних процедур. Перебуваючи безпосередньо на лінії бойового зіткнення та виконуючи завдання з відсічі збройної агресії Російської Федерації, позивач обмежений у доступі до засобів зв`язку, мережі Інтернет та електронних сервісів (таких як «Електронний кабінет водія» чи застосунок «Дія»), які необхідні для реєстрації належного користувача. 

Вимога органу поліції щодо обов`язку військовослужбовця в умовах інтенсивних бойових дій відволікатися на моніторинг потенційних адміністративних штрафів та вчинення реєстраційних дій щодо транспортного засобу є надмірною та не відповідає критеріям розумності й справедливості. 

Більше того, законодавче обмеження прав і свобод людини під час військової служби, а також постійна загроза життю та здоров`ю військовослужбовця, створюють умови непереборної сили, які виключають можливість своєчасного повідомлення органів поліції про третіх осіб, що могли керувати автомобілем. 

Суд наголошує, що формальне недотримання процедури призначення належного користувача не може бути підставою для притягнення особи до відповідальності за правопорушення, якого вона фактично не вчиняла, оскільки це нівелювало би саму сутність правосуддя та принцип індивідуальної вини особи. 

Таким чином, пріоритетними у даному випадку є документально підтверджені факти перебування позивача у зоні бойових дій, що є безумовним доказом його невинуватості, незалежно від виконання чи невиконання ним допоміжних реєстраційних дій у державних реєстрах.

Оскільки адміністративна відповідальність в Україні базується на принципах індивідуалізації та особистої вини, притягнення власника до відповідальності за відсутності його волевиявлення та фізичної присутності в місці події є неправомірним. 

Наведені позивачем обставини та надані документи повністю спростовують презумпцію відповідальності власника транспортного засобу, передбачену статтею 14-2 КУпАП. 

Верховний суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 

Судом встановлено, що будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення саме позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

Відповідно до статті 247 КУпАП, відсутність складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі та тягне за собою обов`язкове скасування раніше винесеної постанови. 

Таким чином, оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає критеріям обґрунтованості та законності, що є достатньою підставою для його скасування судом та закриття провадження у справі.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на повну відсутність складу адміністративного правопорушення в діях позивача. 

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Разом із цим, нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зауважує, що в позовній заяві позивач просить скасувати постанову серії 5АВ №11463550 від 16.07.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Водночас. частиною 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищевикладеного та з огляду на положення частини 3 статті 286 КАС України, а також положення пункту 1 статті 247 КУпАП, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов шляхом скасування постанови серія 5АВ №11463550 від 16.07.2025 року, та закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

VIІ. Судові витрати

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем був сплачений судовий збір у загальній сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій, який підлягає стягненню з відповідача за правилами статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 55, 62 Конституції України, статтями 38, 210, 247, 288, КУпАП, статтями 2,7, 139, 243, 286, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов представника позивача - адвоката Гірка Петра Артемовича, подана в інтересах ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову поліцейського Департаменту патрульної поліції Зборовської Б.М. серії 5АВ № 11463550 від 16 липня 2025 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради (21050, м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 59, ЄДРПОУ 34849038) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного судового рішення - 02 квітня 2026 року.

Головуюча суддя   Н.В. Сердюк