Справа № 334/7800/25
Провадження № 2/0203/510/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі: 

головуючого судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Биченковій Г.С.
за участю представника відповідачки - Протопоп Ю.А. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 02.06.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою в електронному вигляді було укладено договір про споживчий кредит №102293150, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 10000 грн. 14.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір відступлення права вимоги №08Т, згідно якого на користь останнього було відступлено право вимоги за укладеним із відповідачкою кредитним договором. Посилаючись на вказані обставини, неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 46250 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 10000 грн., заборгованість по процентам в сумі 25250 грн., заборгованість по комісії 1000 грн., позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість та понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

У наданому відзиві представник відповідачки просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування заперечень посилався на те, що відповідачка не укладала та не підписувала кредитний договір, ані з ТОВ «МІЛОАН», ані з будь-якою іншою особою та, відповідно, не отримувала кошти. Договір про споживчий кредит та анкета-заява не підписана ні ТОВ «МІЛОАН», ні відповідачкою. Більшість долучених до позовної заяви документів містять очевидні ознаки підробки та суттєві недоліки оформлення: додатки не заповнені, відсутні підписи, відсутні одноразові ідентифікатори, копія паспорту відповідачки та РНОКПП, що свідчить про відсутність її звернень з метою отримання кредиту та неналежне проведення ТОВ «МІЛОАН» ідентифікації клієнта та фактично використання персональних даних відповідачки іншою особою з метою шахрайства. Відповідно до умов п.1.4 кредитного договору термін повернення кредиту, сплати процентів та комісії становив 02.07.2021 року, а тому строк позовної давності сплив 02.07.2024 року. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів надання відповідачці кредитних коштів. Надане позивачем платіжне доручення не свідчить про зарахування кредитних коштів саме на рахунок відповідачки.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що 02.06.2021 року відповідачка в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» було подано заявку на отримання кредиту №102293150. ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачці електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатором, при введенні якого відповідачка підтверджує прийняття умов договору про споживчий кредит №102293150 від 02.06.2021 року. Останні знаходяться у власному кабінеті відповідачки на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua. Одноразовим ідентифікатор, як і лог підпису кредитора, зафіксовано в кредитному договорі, переданому первісним кредитором позивачу в pdf.форматі. Таким чином, договір про споживчий кредит з додатками до нього було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, чим підтвердженого укладання договору в електронній формі, оскільки без здійснення входу на сайт кредитора за допомогою логіну та пароля до особистого кабінету, внесення своїх персональних даних, номеру телефона та електронної пошти, договір між сторонами не було б укладено. 

В поданих запереченнях на відповідь на відзив, представником відповідачки було наведено тіж самі доводи, що і у відзиві. 

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 19.09.2025 року цивільну справу було передано за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра.
Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 16.10.2025 року позовну заяву було залишено без руху.
Ухвалою Центрального районного суду мста Дніпра від 23.10.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 

В призначене судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві позивач просив розглядати справу без участі його представника.
Представник відповідачки в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, наведених у поданому відзиві.
Заслухавши представника відповідачки, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
В ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року).
Статтею 12 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За правилами ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Судом встановлено, вбачається з долучених до позову документів, що 02.06.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит №102293150, відповідно до умов якого було передбачено надання відповідачці кредиту в сумі 10000 грн.
Стосовно заперечень відповідачки щодо укладання цього договору та отримання нею кредитних коштів, суд враховує, що вказаний договір було підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором J66484, містить дані щодо П.І.Б. відповідачки, номеру паспорта та РНОКПП, адреси місця проживання, номеру телефону та електронної пошти. Без такого підписання та попередньої процедури верифікації та порядку укладення договору, визначеного розділом 6 останнього, такий договір не було б укладено.
Умовами п.п.1.2,1.3,1.4 кредитного договору було передбачено надання позичальнику кредиту в сумі 10000 грн., строком на 30 днів, до 02.07.2021 року.
Згідно долученого до позову платіжного доручення 28268851 від 02.06.2021 року, в день укладення договору ТОВ «МІЛОАН» на виконання його умов було перераховано кошти в сумі 10000 грн. на картковий рахунок відповідачки за карткою із маскою картки № НОМЕР_1 .
Відповідно до витребуваної судом за клопотанням представника позивача інформації з АТ КБ «Приватбанк» підтверджено, що на ім`я відповідачки ОСОБА_1 у вказаному банку було емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку ТОВ «МІЛОАН» 02.06.2021 року було перераховано кошти в сумі 10000 грн., що також підтверджується долученою до відповіді випискою банку.
Також суд враховує, що зазначена в договорі адреса місця проживання відповідачки збігається із адресою її зареєстрованого місця проживання. Зазначений в договорі номер телефону, відповідає номеру відповідачки, що зазначений у відзиві на позовну заяву. Також відповідає дійсному зазначений в договорі номер РНОКПП відповідачки.
За вказаних вище обставин, суд вважає доведеним факт укладання між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою кредитного договору в передбаченому законом порядку, а також виконання кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором щодо видачі кредитних коштів в сумі 10000 грн., а відповідні заперечення відповідачки суд відхиляє за безпідставністю.
Перевіряючи доводи відповідачки щодо пропуску позивачем строків позовної давності, суд враховує, що з 12.03.2020 року до 01.07.2023 року строки позовної давності продовжувалися на строк дії карантину, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) (п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, доповнений Законом №540-IX від 30.03.2020 року).
З 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, внаслідок чого строки позовної давності спочатку були продовжені Законом №2120-IX від 15.03.2022 року, а з 30.01.2024 року – зупинені, згідно Закону №3450-IX від 08.11.2023 року (п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Скасування зупинення цих строків відбулось з 04.09.2025 року згідно Закону №4434-IX.
За вказаних обставин, враховуючи укладення кредитного договору між сторонами 02.06.2021 року та погодженого договором строку кредитування, а також пред`явлення позивачем позову до суду 17.09.2025 року, встановлений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності позивачем пропущено не було.
Матеріалами справи також доведено, що 14.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №08Т, відповідно до умов якого на користь останнього було відступлено право вимоги за укладеним із відповідачкою кредитним договором, що підтверджується долученими до позову копіями відповідного договору факторингу, витягом з додатку до договору факторинг щодо відступленої вимоги за укладеним із відповідачкою кредитним договором, актом приймання-передачі реєстру прав вимоги від 14.09.2021 року, платіжними інструкціями щодо перерахування коштів за договором факторингу.
Згідно договору про споживчий кредит №102293150 від 02.06.2021 року відповідачкою було погодженого умови останнього в частині надання кредиту під проценти за користування кредитними коштами, розмір яких згідно умов п.1.5.2 кредитного договору становив 5250 грн., за ставкою 1,75% від фактичного залишку заборгованості по кредиту за кожен день користування останнім. 
З урахуванням положень п.п.2.2-2.3 кредитного договору в разі не повернення позичальником кредиту та продовження користування кредитними коштами, кредитний договір пролонгується на стандартних (базових умовах), але строк кредитування не може перевищувати 60 днів. При цьому, застосовується процентна ставка в розмірі 5%, визначена п.1.6 договору.
Таким чином, граничний строк кредитування, з урахуванням пролонгації на 60 днів, спливав 31.08.2021 року включно.
З долученої до позову відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що нарахуванням процентів за користування кредитним коштами здійснювалось відповідно до наведених вище умов кредитного договору в меж первісного строку кредитування до 02.07.2021 року за ставкою 1,75% на день, в межах подальшого продовженого строку кредитування до 31.08.2021 року за ставкою 5% на день. 
Згідно вказаної відомості також вбачається та не спростовано відповідачкою, що на погашення кредиту та процентів за користування останнім, відповідачкою кошти не вносились.
Також, відповідно до умов п.1.5.1 кредитного договору відповідачкою було погоджено умови щодо сплати одноразової комісії за надання кредиту в розмірі 1000 грн.
З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою кредитного договору, набуття права вимоги за останнім позивачем, невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №102293150 від 02.06.2021 року, яка утворилась станом на дату пред`явлення позову 17.09.2025 року в сумі 46250 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 10000 грн., заборгованість по процентам в сумі 35250 грн., заборгованість по комісії в сумі 1000 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем по справі витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. 

В частині стягнення з відповідачки понесених позивачем по справі витрат на правову допомогу суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до ст.ст.134,137,141 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:  1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України).
Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 року у справі №904/1907/15).

В своєму позові позивач просив стягнути з відповідачки понесені витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн., на підтвердження чого надав договір про надання правової допомоги №42649746 від 05.05.2025 року із адвокатом Міньковською А.В., з додатковою угодою від №102293150 від 29.07.2025 року, детальний опис та акт №102293150 від 29.07.2025 року про підтвердження факту надання правничої допомоги, згідно якого вартість послуг адвоката в сумі 5000 грн. включає в себе послугу за правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій на суму 1000 грн., послуги зі складання позовної заяви на суму 3000 грн., формування додатків до позовної заяви на суму 500 грн., подання позовної заяви на суму 500 грн. 
Суд враховує, що стосовно справ про стягнення заборгованості за кредитними договорами існує стала судова практика. Вказана справа з огляду на ціну позову, в силу ст.19 ЦПК України віднесена до категорії малозначних та розглядається в спрощеному позовному провадженні. До позовної заяви додавались документи, що були у розпорядженні позивача, а тому, підготовка документів для звернення до суду в рамках даної справи в суді першої інстанції не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
Також суд приймає до уваги, що аналіз спірних правовідносин, підготовка позову та формування додатків, охоплюється роботою з підготовки позову, а також, що позовна заява керівником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а не адвокатом. 
За вказаних обставин, виходячи із положень ч.3 ст.141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, а також часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. є завищеними та підлягають зменшенню до 3000 грн.
Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 5422 грн. 40 коп., у т.ч.: витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп., витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. 
В іншій частині в стягненні витрат на правову допомогу відмовити.
Керуючись ст.ст.6,207,512,514,516,526,626,627,628,638,641,642,1048-1050,1054,1077,1078 ЦК України, ст.ст.3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,133,137,141,211,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (07405, Київська область, м.Бровари, вул.Симога Петлюри, буд.21/1, код ЄДРПОУ 42649746) заборгованість за договором про споживчий кредит №102293150 від 02 червня 2021 року, яка утворилась станом на 17 вересня 2025 року в сумі 46250 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 10000 грн., заборгованість по процентам в сумі 35250 грн., заборгованість по комісії в сумі 1000 грн., а також стягнути судові витрати в сумі 5422 грн. 40 коп., у т.ч.: витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп., витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. 
В іншій частині в стягненні витрат на правову допомогу відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 квітня 2026 року.

Суддя С.Ю.Казак