17.02.2026 Справа № 363/1736/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого-судді        Чіркова Г.Є., 
при секретарі        Лещенко І.А.,
за участі заявниці         ОСОБА_1 ,
представника заявниці       ОСОБА_2 ,
представника заінтересованої особи     ОСОБА_12.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
встановив:
представник заявниці звернувся до суду з даною заявою, в якій просив встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з березня 2006 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Заява обґрунтована тим, що заявниця із 2006 року проживала із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , що надає їй право на отримання одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та потребує юридичного підтвердження факту спільного проживання, враховуючи, що інші особи, які мають право на відповідні виплати або спадкування відсутні. 
Представник Міністерства оборони України подала до суду письмові пояснення, в яких просила у задоволенні заяви відмовити. Зазначила, що заявницею факту постійного її проживання разом із загиблим військовослужбовцем однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрацію шлюбу не доведено та доказів на підтвердження факту спільного проживання, факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, тощо, не подано, коли встановлення вказаного факту не можна вважати безспірним, оскільки це може вплинути на права та обов`язки інших осіб, які не залучені до справи, та які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця.
В суді ОСОБА_1 та її представник просили про задоволення заяви з викладених у ній підстав. При цьому, ОСОБА_1 зазначила, що з ОСОБА_4 познайомилася у 2004 році на роботі, а з 2006 року вони почали проживати разом з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Спочатку протягом тривалого часу спільно орендували житло в місті Києві, а після 2011 року переїхали проживати до квартири батька ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де постійно проживали однією сім`єю до придбання у 2021 році спільної квартири АДРЕСА_2 . Зазначила, що у квартирі АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за нею, вони спільно з ОСОБА_4 здійснювали ремонтні роботи, фінансували їх та облаштовували житло для спільного проживання. На початку 2022 року після повномасштабного вторгнення РФ на територію України ОСОБА_4 брав участь у територіальній обороні міста Києва, а з 16 грудня 2022 року проходив військову службу у складі 67 артилерійської бригади. У 2024 році його переведено до 41 бригади. У зв`язку з отриманими пораненнями та контузіями, а також погіршенням стану здоров`я в подальшому його переведено до роти забезпечення на посаду командира батарейного обслуговування. За час служби ОСОБА_4 отримував відповідні нагороди. Зазначила, що спочатку ОСОБА_4 приховував від неї погіршення стану здоров`я, про що вона дізналася під час його госпіталізації, який переніс відповідні операції. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер вдома від серцевого нападу. Також зазначила, що спільних дітей вони з ОСОБА_4 не мали, будь-яких інших дітей ні вона, ні померлий чоловік, також не мали. Батько ОСОБА_4 - ОСОБА_3 проживає на території Федеративної Республіки Німеччина, а його матір померла, коли йому було одинадцять років. Ствердила, що проживання однією сім?єю з ОСОБА_4 було безперервним та тривало до його смерті. Протягом цього часу вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні обов?язки, підтримували один одного, любили, піклувались, займались благоустроєм квартири, робили ремонт, купували меблі та предмети домашнього побуту, спочатку в квартирі АДРЕСА_1 потім в квартирі АДРЕСА_2 , разом проводили будні та свята, були родиною, вважали себе чоловіком та дружиною. Офіційно шлюб не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. ОСОБА_4 дбав про неї, спілкувався з її родичами, друзями, знайомими, а вона виконувала обов?язки дружини, піклувалась про свого цивільного чоловіка, спілкувалась з його рідними, друзями та знайомими. Всі рідні, друзі та знайомі знають їх як чоловіка та дружину. Зазначила, що встановлення даного факту їй необхідно для отримання нагород чоловіка, документів із ІНФОРМАЦІЯ_1, медичних установ, а також для вирішення питання щодо можливих передбачених законом виплат як пережившій дружині, яка проживала з померлим понад двадцять років.
Свідок ОСОБА_8 в суді показав, що знайомий із заявницею з 2011 року, коли вона разом із ОСОБА_4 , з яким він знайомий з 2005 року, переїхали проживати до квартири батька останнього, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Ствердив, що з того часу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 постійно проживали разом як чоловік та дружина, вели спільне господарство, підтримували сімейні відносини, спільно вирішували побутові питання, набували майно для спільного користування та разом відзначали свята. Свідок підтримував із ними дружні стосунки, позичав грошові кошти ОСОБА_4 . 
Свідок ОСОБА_10 в суді показала, що з 2013 року проживає в Оболонському районі м. Києва і з того часу особисто знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які були її сусідами та постійно проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Зазначила, що сторони вели спільний побут та спільне господарство, разом забезпечували життєві потреби сім`ї, спільно планували витрати, купували продукти харчування та майно для спільного користування. Разом придбавали та перевозили меблі, зокрема диван і кухонні меблі, організовували їх доставку та складання, спільно облаштовували житло для проживання однією сім`єю, мали взаємну турботу та підтримку, характерні для подружніх відносин. Зазначила, що у 2021 році вони разом переїхали до міста Вишгород Київської області в квартиру, яку разом придбали. Також зазначила, що до теперішнього часу підтримує із заявницею особисті відносини.
Свідок ОСОБА_11 в суді показала, що знайома із ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2021 року, оскільки вони є її сусідами у квартирі АДРЕСА_2 . Зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 постійно проживали разом як чоловік та дружина, вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, спільно облаштовували житло та займалися господарськими справами. Під час ремонту у квартирі вони разом працювали над облаштуванням житла, і ОСОБА_11 навіть не знала, що шлюб між ними не укладено, оскільки їхні відносини повністю відповідали сімейним та подружнім. Також зазначила, що після початку повномасштабного вторгнення РФ на території України та після того, як ОСОБА_4 проходив військову службу та отримав поранення, заявниця організовувала збір коштів на його лікування серед сусідів. Крім того зазначила, що протягом усього часу підтримувала дружні стосунки із заявницею та ОСОБА_4 , спільно проводила вільний час, під час вигулювання собак. Ствердила, що поведінка і взаємовідносини ОСОБА_1 та ОСОБА_4 повністю відповідали типовим подружнім відносинам, в зв`язку з чим сумнівів щодо їхнього спільного сімейного проживання та ведення спільного господарства у неї не виникало.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 подали суду клопотання про розгляд заяви у їх відсутність.
Заслухавши заявницю та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29 січня 2025 року.
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання ЦНАП НОМЕР_7 від 04 серпня 2021 року, ОСОБА_4 з 13 березня 2012 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до даних паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №232021332 від 11 листопада 2020 року, заявниця з 16 червня 2021 року зареєстрована в кв. АДРЕСА_2 та з 11 листопада 2020 року є її власницею.
Із відомостей Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №1158/30.18-27 від 08 липня 2025 року вбачається, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про шлюб зареєстрований між ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено актовий запис №758 від 30 серпня 1997 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції міста Києва. 17 серпня 2004 року вказаний шлюб розірвано про, що складено відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції міста Києва актовий запис №476 від 17 серпня 2004 року. Відомості про держану реєстрацію народження дітей, де ОСОБА_4 вказаний батьком відсутні.
Згідно листа Вишгородської державної нотаріальної контори Вишгородського району Київської області №1021/01-16 від 03 вересня 2025 року, спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 не заводилася.
Із досліджених доказів, показань свідків заявниці та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з березня 2006 року до 14 січня 2025 року постійно проживали разом як одна сім`я без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно придбавали та облаштовували житло, здійснювали ремонт у квартирах, спочатку у квартирі батька ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а потім в кв. АДРЕСА_2 , яку вони спільно придбали та в яку спільно набували меблі та предмети домашнього побуту, разом проводили будні та святкові заходи, підтримували один одного, проявляли турботу та взаємні обов`язки, характерні для подружжя. На початку 2022 року після повномасштабного вторгнення РФ на територію України, ОСОБА_4 проходив військову службу, де отримав поранення та контузію, був нагороджений відповідними державними відзнаками і ІНФОРМАЦІЯ_4 помер за місцем свого проживання. При цьому судом встановлено, що у померлого діти, а також інші спадкоємці, які мали б право на спадкування відсутні, а спадкова справа щодо майна померлого у нотаріуса не заводилася.
Зазначені обставини підтверджуються: даними паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 виданого Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 12 жовтня 1998 року; довідкою про реєстрацію місця проживання ЦНАП НОМЕР_7 від 04 серпня 2021 року; даними паспорту ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 виданого Московським РУГУ МВС України в м. Києві 25 липня 2001 року; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №232021332 від 11 листопада 2020 року; довідкою про місце проживання ТОВ «УК «Верхнє місто» №3 від 06 лютого 2025 року; актом обстеження матеріально-побутових умов проживання депутата Вишгородської міської ради від 04 лютого 2025 року; даними військового квитка ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 виданого 13 грудня 2022 року, із якого вбачається, що останній приймав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України в період з 22 по 28 червня 2023 року, з 17 по 20 вересня 2023 року, з 17 жовтня 2023 року по 03 січня 2024 року, з 20 по 31 січня 2024 року та з 28 по 31 березня 2024 року в населених пунктах Бахмут, Серебрянка, Часів Яр Донецької області; свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 від 29 січня 2025 року; листом Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №1158/30.18-27 від 08 липня 2025 року; листом Вишгородської державної нотаріальної контори Вишгородського району Київської області №1021/01-16 від 03 вересня 2025 року.
Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як чоловіка та дружини підтверджується також показаннями свідків, які детально описали характер їхніх відносин, ведення спільного господарства та повсякденного життя. Суд вважає ці показання достовірними, логічними та послідовними, які узгоджуються з матеріалами справи, поясненнями заявниці та іншим доказам у справі не суперечать, підстав не вірити таким свідченням учасників справи у суду не має.
Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №524/10054/16, суд вказав, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Відповідно до ч. 1 та п.п. 1-3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;
Згідно ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках.
Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.
У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.
До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За вказаних вище обставин, у суду не має сумнівів, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали, як чоловік та жінка без шлюбу з 2006 року, які з того часу жили спільно, не приховуючи своїх відносин, вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки й усталені стосунки притаманні подружжю. Встановлення даного факту має юридичне значення для вирішення питання для вирішення питання щодо передбачених законом виплат як пережившій дружині.
З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2006 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Що стосується доводів представник Міністерства оборони України про відсутність доказів постійного спільного проживання та ведення господарства ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як чоловіка та дружини, то суд вважає їх надуманими та необґрунтованими, які повністю спростовуються матеріалами справи, показаннями свідків в суді та поясненнями заявниці, коли будь-яких відомостей про наявність осіб, права чи інтереси яких були б порушені при ухвалені рішення в справі відсутні.
Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд доходить висновку про те, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268, 315-319 ЦПК України,
вирішив:
заяву задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з березня 2006 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Повне судове рішення складено 25 лютого 2026 року.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.
Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ЄДРПОУ 00034022, знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Повітряних сил, 6.
ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_8 .

Суддя