П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/10723/21	
Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Бітова А.І.,
Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Суворовського районного суду м.Одеси, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2021р. ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ТУ ДСА України в Одеській області, ДСА України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Суворовського районного суду м.Одеси, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Одеській області щодо не проведення індексації доходів громадян на винагороду присяжній ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ТУ ДСА України в Одеській області виконати належний перерахунок винагороди з проведенням індексації грошових доходів та сплатити борг несплаченої перерахованої винагороди з вересня 2017р.; 
- визнати відмову ТУ ДСА України в Одеській області подавати до пенсійного та фіскального органів Звітів про суми нарахованої винагороди та сум нарахованого і сплаченого ЄСВ застрахованої особи присяжній Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 – протиправною та зобов`язати надати до фіскальних органів Звіти про нарахований та сплачений ЄСВ з вересня 2017р.;
- зобов`язати ТУ ДСА України в Одеській області належним чином та в повному обсязі до зареєструвати в Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків облікової картки присяжній Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 з конкретним заповненням усіх даних з вересня 2017р..
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивачкою було подано апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7.04.2023р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022р. без змін.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивачкою було подано касаційну скаргу.
Постановою Верховного Суду від 18.10.2023р. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7.04.2023р. в частині вимог про не проведення індексації доходів громадян на винагороду присяжної ОСОБА_1 , зобов`язання виконати перерахунок такої винагороди з проведенням індексації грошових доходів та стягнення відповідної заборгованості - скасовано, та справу № 420/10723/21 в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції. Так, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2023р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 – було задоволено.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022р. в частині відмови у задоволенні вимог щодо не проведення індексації винагороди присяжної ОСОБА_1 – скасовано.
Прийнято в цій частині нове судове рішення, яким визнано протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Одеській області щодо не проведення індексації доходів громадян на винагороду присяжної ОСОБА_1 .
Зобов`язано ТУ ДСА України в Одеській області нарахувати та виплатити індексацію винагороди присяжної ОСОБА_1 починаючи з вересня 2017р. з урахуванням висновків суду викладених у даній постанові.
У лютому 2025р. ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд судового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2022р. у справі за №420/10723/20 за нововиявленими обставинами.
В обґрунтування поданої заяви позивачка зазначила, що нововиявленою обставиною, яка стала підставою для звернення до суду із відповідною заявою, є факти, які були встановлені в преюдиціальних рішеннях, в яких з`ясовано дійсні правовідносини та встановлено факт наявності трудових відносин у присяжних засідателів, а також встановлено факт законності обов`язку нарахування та сплати ЄСВ на винагороду присяжних. Посилаючись на вказане просила задовольнити її заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025р. заяву позивачки про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами за позовною заявою ОСОБА_1 до ТУ ДСА України в Одеській області, ДСА України , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Суворовського районного суду м.Одеси про визнання протиправною бездіяльність щодо не проведення індексації доходів громадян на винагороду присяжної та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2022р. у справі №420/10723/21 – скасовано в частині відмови позовних вимог.
Ухвалено нове рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ТУ ДСА України в Одеській області, ДСА України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Суворовського районного суду м.Одеси про визнання протиправною бездіяльність щодо не проведення індексації доходів громадян на винагороду присяжної та зобов`язання вчинити певні дії в частині відмови у задоволенні позовних вимог. 
Позовну заяву ОСОБА_1 до ТУ ДСА України в Одеській області, ДСА України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Суворовського районного суду м.Одеси про визнання протиправною бездіяльність щодо не проведення індексації доходів громадян на винагороду присяжної та зобов`язання вчинити певні дії в частині відмови у задоволенні позовних вимог - задоволено. 
Визнано відмову ТУ ДСА України в Одеській області подавати до пенсійного та фіскального органів Звітів про суми нарахованої винагороди та сум нарахованого і сплаченого ЄСВ застрахованої особи присяжної Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 – протиправною.
Зобов`язано ТУ ДСА України в Одеській області надати до фіскальних органів Звіти про нарахований та сплачений ЄСВ з вересня 2017р. відносно ОСОБА_1 .
Не погодившись із даним судовим рішенням, ТУ ДСА в Одеській області подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового рішення по справі №420/10723/21.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про задоволення заяви позивачки про перегляд судового рішення по справі за №420/10723/21 за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки винагорода присяжної ОСОБА_1 є доходом та оплатою праці за здійснення нею правосуддя, то в даному випадку відповідачем протиправно відмовлено подавати до пенсійного та фіскального органів Звітів про суми нарахованої винагороди та сум нарахованого і сплаченого ЄСВ застрахованої особи присяжної Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 .
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Перевіряючи правомірність та законність рішення суду про задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення по справі за №420/10723/21 за нововиявленими обставинами, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.1 ст.361 КАС України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.
Необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).
Обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими. Зміна правової позиції суду в інших подібних справах не вважається нововиявленими обставини.
За правилами ч.2 ст.361 КАС України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.
При цьому необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).
Положеннями ч.4 ст.361 КАС України встановлено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Наведене свідчить, що обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2022р. по справі за №420/14189/21 у задоволенні позовних вимог ТУ ДСА України в Одеській області до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування п.1, викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021р., а саме: «Забезпечити відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України втрат, заподіяних внаслідок безпідставного нарахування і виплати доплат суддям до посадового окладу, які не здійснювали судочинство, у загальній сумі 776369,57 гривень (перелік осіб у додатку 29 до акту ревізії). Крім того, провести зменшення нарахувань сум доплат, які не виплачені суддям які не здійснювали судочинство у сумі 293777,8 гривень (додаток 29 до акту ревізії). Врахувати право осіб, які безпідставно отримали вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв згідно з ч.5 ст.130 КЗпП»; визнання протиправним та скасування пункту 3, викладеного у вимогі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Забезпечити відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області відповідно до норм статей 130-136 КЗпП втрат фінансових ресурсів в сумі 1232631,35 гривень у зв`язку з безпідставною виплатою компенсації за невикористану відпустку (реєстр в додатку 35 до акту ревізії). Врахувати право особи, яка безпідставно отримала вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв згідно з ч. 5 ст. 130 КЗпП»; визнання протиправним та скасування пункту 4, викладеного у вимогі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Відшкодувати на користь ТУ ДСА України в Одеській області відповідно до норм статей 130-136 КЗпП втрат, заподіяних внаслідок безпідставного нарахування заробітної плати працівникам загальних місцевих судів Одеської області за попередні періоди (2018-2019 роки) у сумі 123903,38 гривень. Врахувати право особи, яка безпідставно отримала вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв згідно з ч. 5 ст. 130 КЗпП»; визнання протиправним та скасування пункту 5, викладеного у вимогі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Відшкодувати на користь ТУ ДСА України в Одеській області відповідно до норм статей 130-136 КЗпП безпідставно виплачені суми компенсації за невикористану відпустку в сумі 476252,31 гривень у зв`язку з порушенням Порядку №100 (реєстр в додатку 34 до акту ревізії). Врахувати право особи, яка безпідставно отримала вищезазначені виплати, добровільно відшкодувати кошти на підставі їх письмових заяв згідно з ч. 5 ст. 130 КЗпП»; визнання протиправним та скасування пункту 10, викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо надмірно перерахованих сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та зарахувати в рахунок майбутніх платежів у загальній сумі 590,83 тисяч гривень, відповідно до вимог пунктів 5,6 Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №6 від 16.01.2016 року розділу V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015 року»; визнання протиправним та скасування пункту 11 викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Врегулювати питання щодо відшкодування на користь ТУ ДСА України в Одеській області понесених витрат з оплати вартості спожитих комунальних послуг сторонніми юридичними особами, які розміщуються у приміщеннях, які є власністю або орендовані для діяльності судів, та укладання договорів про відшкодування цих витрат, а саме: з ДП» Інформаційні судові системи», Адвокатським об`єднанням «Алін і Ко» та Громадським центром правосуддя Одеської області, за формою примірного договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, затвердженої наказом Фонду державного майна України №1774 від 23 серпня 2020 року «Про затвердження договорів оренди». Крім того, відповідно до пунктів 3.1-3.2, 3.7 розділу ІІІ Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №372 від 02.04.2014 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за №426/25203 відобразити дебіторську заборгованість у загальній сумі 90530,65 гривень, з якої: за ДП «Інформаційні судові системи» - 28015,57 гривень, Адвокатським об`єднанням «Алін і Ко» - 33923,54 гривень та Громадським центром правосуддя Одеської області 28591,54 гривень. В іншому випадку забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 216-222 Господарського кодексу України, статей 610-625 Цивільного кодексу України на користь ТУ ДСА України в Одеській області втрат, заподіяних внаслідок безпідставного покриття за рахунок бюджетних коштів витрат сторонніх юридичних осіб на суму 90530,65 гривень»; визнання протиправним та скасування пункту 11, викладеного у вимозі Південного офісу Держаудитслужби №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021 року, а саме: «Відповідно до пунктів 3.1-3.2, 3.7 ІІІ Порядку №372, відобразити дебіторську заборгованість у загальній сумі 94790,00 гривень з установами та фізичними особами, що надавали в судових засіданнях послуги з перекладу та отримували винагороду за надання зазначених послуг, у тому числі оплата послуг з перекладу без ухвал суду в сумі 51440,00 гривень (перелік перекладачів зазначено в додатку 66 до акту ревізії) та відшкодування проїзду перекладачам та годин очікування в сумі 43350,00 гривень (перелік зазначено у додатку 67 до акту ревізії). В іншому випадку забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 216-222 Господарського кодексу України, статей 610-625 Цивільного кодексу України на користь ТУ ДСА України в Одеській області втрат, заподіяних внаслідок безпідставного відшкодування витрат перекладачам на суму 94790,00 гривень» - відмовлено.
Вказане рішення набрало законної сили - 1.03.2022р.
Під час розгляду вищевказаної справи, судом було встановлено, шо Південним офісом Держаудитслужби, на підставі пункту 8.17 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на І квартал 2021 року (у частині інспектувань), пункту 1.1.6.3 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на І квартал 2021 року та на підставі направлень №№159-164,206,261 від 25.02.2021 року, 10.03.2021 року та 16.04.2021 року, проведена ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області за період з 1.01.2019р. по 31.12.2020р..
За результатами проведеної ревізії Південним офісом Держаудитслужби було складено Акт №08-11/24 від 1.06.2021р. про результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА України в Одеській області за період з 1.01.2019р. по 31.12.2021р. 
Під час розгляду даної справи в апеляційному суді, колегії суддів надавався вищевказаний Акт Держаудитслужби за №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021р. для ознайомлення.
Так, дослідивши наданий Акт Держаудитслужби за №151508-14/3274-2021 від 25.06.2021р., судовою колегією встановлено, що на 57 аркуші Акту зазначено: «У ході ревізії встановлено, що ТУ ДСА України в Одеській області не нараховувало і не перерахувало єдиний соціальний внесок на суми нарахованої та виплаченої винагороди присяжним за час виконання ними обов`язків у суді.». 
Тобто, у вказаному Акті встановлено порушення ТУ ДСА України в Одеській області щодо не нарахування і не перерахування єдиного соціального внеску на суми нарахованої та виплаченої винагороди присяжним за час виконання ними обов`язків у суді.
Окрім того, приймаючи дане рішення, судова колегія бере до уваги той факт, що вказаний Акт перевірки є чинним та виявлені порушення усуваються ТУ ДСА України в Одеській області. 
При цьому, судова колегія зазначає, що відповідно до ст.1 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» (надалі - Закон №1402) судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.
Особливості правового статусу присяжного, вимоги до присяжного, порядок залучення присяжних до виконання обов`язків у суді та гарантії їх прав визначено главою 3 розділом 3 Закону №1402.
Згідно із ст.67 Закону №1402, суд залучає присяжних до здійснення правосуддя у порядку черговості на строк не більше одного місяця на рік, крім випадків, коли продовження цього строку зумовлено необхідністю закінчити розгляд справи, розпочатий за їхньою участю.
Положеннями ст.68 Закону №1402 передбачено, що присяжним за час виконання ними обов`язків у суді виплачується винагорода, розрахована виходячи з посадового окладу судді місцевого суду з урахуванням фактично відпрацьованого часу в порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Присяжним відшкодовуються витрати на проїзд і наймання житла, а також виплачуються добові. Зазначені виплати здійснюються за рахунок коштів бюджетної програми на здійснення правосуддя територіальними управліннями Державної судової адміністрації України за рахунок коштів Державного бюджету України.
За присяжними на час виконання ними обов`язків у суді за місцем основної роботи зберігаються всі гарантії та пільги, визначені законом. Час виконання присяжним обов`язків у суді зараховується до всіх видів трудового стажу. На присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя. За обґрунтованим клопотанням присяжного заходи безпеки щодо нього можуть уживатися і після закінчення виконання цих обов`язків.
Порядок виплати винагороди та відшкодування витрат, виплати добових присяжному за час виконання ним обов`язків у суді, затверджений наказом ДСА України від 05.10.2016 №198 (надалі - Порядок), визначає процедуру нарахування, виплати винагороди та відшкодування витрат, виплати добових присяжному відповідно до статті 68 Закону №1402.
Приписами п.3 Порядку визначено, що виплата винагороди присяжному за час виконання ним обов`язків у суді здійснюється відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України за рахунок коштів бюджетної програми на здійснення правосуддя на підставі письмової заяви присяжного.
Згідно з Порядком відшкодування витрат на проїзд і наймання житла, виплата добових присяжному провадяться відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України для відряджень у межах України.
Положеннями ч.1 ст.4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8.07.2010р. №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно зі ст.163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є, в тому числі загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що незважаючи на те, що Податковим кодексом України не визначено окремий порядок оподаткування винагороди присяжних, можна дійти висновку про те, що винагорода присяжного є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб і за своєю суттю є оплатою праці, на яку має нараховуватися єдиний соціальний внесок.
При цьому, судова колегія зазначає, що у листах Державної податкової служби України. Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Державної казначейської служби України, наданих на запит Державної судової адміністрації України не має прямої вказівки щодо нарахування чи не нарахування ЄСВ на винагороду присяжним засідателям. Також, Постановою КМУ від 22.12.2010р. за №1170 затверджено перелік видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується ЄСВ. У вказаному порядку відсутні виплати присяжним, а тому судова колегія вважає, що винагорода присяжним є базою для нарахування та сплати єдиного соціального внеску.
Водночас, діючим законодавством чітко не врегульоване питання нарахування єдиного соціального внеску на винагороду присяжних, а тому судова колегія вважає, що необхідно застосовувати загальні норми законодавства, які визначають порядок нарахування єдиного соціального внеску.
Положеннями ч.1 ст.8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основу якого утворює ідея передбачуваності очікування суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві правовим приписам.
Отже, присяжний, виконуючи свої обов`язки в суді та отримуючи за це винагороду, правомірне мав би очікувати, що за ним в цей період зберігається трудовий та страховий стаж, який дає право на пенсійні виплати, і саме це відповідає його правомірним очікуванням.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми й забезпечення того щоб ситуація та правовідносини залишалися передбачуваними (рішення від 22.09.2005р. за №5-рп/2005, від 29.06.2010р. за №17-рп/2010, від 22.12.2010р. за №23-рп/2010).
Вказаний підхід узгоджується з практикою ЄСПЛ, який велику увагу акцентує на дотриманні державами приписів «правової визначеності» і «правомірних або законних очікувань», та захисту прав людини через призму цих приписів (рішення ЄСПЛ від 28.11.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» та ін.).
Крім того, виплата винагороди народним та присяжним засідателям може бути прирівняна до заробітної плати і є базою нарахування єдиного соціального внеску та об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, а органи судоустрою, у разі нарахування винагороди, є роботодавцями.
Відповідно до ст.4 ЗУ «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платником єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Положеннями ст.5 вказаного Закону передбачено, що облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах праці, трудових відносин та зайнятості населення, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом. 
Апеляційний суд зазначає, що знову таки ж аналізуючи вищевказані норми законодавства та покладені на присяжного обов`язки зі здійснення правосуддя, а також те, що ведеться «Табель обліку робочого часу присяжного» та беручи до уваги те, що час виконання присяжним обов`язків у суді зараховується до всіх видів трудового стажу, то позивачка здійснюючи свої повноваження присяжної працює та за таку працю отримує винагороду присяжного.
Також, судова колегія бере до уваги те, що винагорода присяжного розраховується виходячи з посадового окладу судді місцевого суду з урахуванням фактично відпрацьованого часу та, при цьому, на присяжного покладені ті ж самі обов`язки що й на суддів.
Окрім того, судова колегія звертає увагу на те, що виплати присяжним здійснюються за рахунок коштів бюджетної програми на здійснення правосуддя територіальними управліннями Державної судової адміністрації України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Аналізуючи вищевказані норми законодавства в межах даних правовідносин, судова колегія вважає, що в даному випадку винагорода присяжної ОСОБА_1 є доходом та оплатою праці за здійснення нею правосуддя, а тому в даному випадку відповідачем протиправно відмовлено подавати до пенсійного та фіскального органів Звітів про суми нарахованої винагороди та сум нарахованого і сплаченого ЄСВ застрахованої особи присяжної Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 .
При цьому, п. 4, ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний в т.ч. подавати звітність у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Згідно п.8, 10 ч.2 ст.6 ЗУ «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний повідомляти у складі звітності про прийняття на роботу фізичної особи, відомості про яку відсутні в Державному реєстрі або яка не пред`явила на вимогу платника єдиного внеску посвідчення застрахованої особи, та подавати необхідні відомості і документи для взяття на облік зазначеної особи; повідомляти у складі звітності про зміну відомостей, що вносяться до Державного реєстру , про застраховану особу, на користь якої він сплачує єдиний внесок, у десятиденний строк після надходження таких відомостей.
Відповідно абз.3 ч.27 ст.8 ЗУ «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», передбачено, що розрахунок розподілу єдиного внеску за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування проводиться на підставі звітності про нарахування єдиного внеску за результатами попереднього року.
Отже, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання відмови ТУ ДСА України в Одеській області подавати до пенсійного та фіскального органів Звітів про суми нарахованої винагороди та сум нарахованого і сплаченого ЄСВ застрахованої особи присяжної Суворовського районного суду м. Одеси Ярошик В.В. та зобов`язання ТУ ДСА України в Одеській області надати до фіскальних органів Звіти про нарахований та сплачений ЄСВ з вересня 2017р. відносно ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316,328 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025р. - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту отримання.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді А.І. Бітов 

О.А. Шевчук