РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2026 року 	м. Рівне	№460/1575/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 
до	Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 	
 	про скасування арешту майна,	
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі – відповідач) про скасування арешту на все нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_2 , накладеного згідно з постановою Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції про арешт майна боржника № б/н від 22.10.2009, номер запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 9175437 від 22.10.2009, та внесення до Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про припинення обтяження.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час шлюбу набула у спільну сумісну власність квартиру, однак при намірі її відчуження виявила арешт, накладений постановою ДВС від 22.10.2009, при цьому вона не є боржником у жодному виконавчому провадженні, а матеріали провадження знищені. Вважаючи відсутніми правові підстави для подальшого існування обтяження та неможливість його скасування адміністративним порядком, позивач просить суд скасувати арешт як такий, що порушує її право мирного володіння майном.
Ухвалою суду від 30.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду. Відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі № 460/1575/26. Справу вирішено розглядати одноособово суддею за правилами статті 287 КАС України, яка визначає особливості провадження у справах щодо рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця. Призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні.
Відповідач заперечує проти позову та зазначає, що арешт зареєстрований на підставі постанови від 22.10.2009 № б/н, яка була виготовлена за допомогою бланків постанов суворої звітності, передбачених Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 865/4158.
Вказує, що матеріали виконавчих проваджень за 2009 рік знищені у зв`язку із закінченням строків їх зберігання, тому встановити конкретні підстави накладення арешту наразі неможливо.
Водночас у відділі перебувало виконавче провадження № 12877661 щодо стягнення боргу на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», за яким заборгованість не сплачена. Станом на 03.02.2026 відкритих проваджень щодо позивача не значиться, проте відсутні передбачені законом підстави для зняття арешту.
Відповідач вважає позовні вимоги позивача безпідставними, оскільки закон визначає вичерпний перелік підстав для зняття арешту, а таких підстав у даному випадку не встановлено.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 460916981 від 20.01.2026, згідно з постановою Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції про арешт майна боржника № б/н від 22.10.2009, номер запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 9175437 від 22.10.2009, накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 .
Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб. Після укладення шлюбу прізвище позивача змінено на ОСОБА_4 .
З відповіді Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 25622 від 27.01.2026, наданої на звернення позивача щодо зняття арешту, вбачається, що на підставі постанови № б/н від 22.10.2009, винесеної відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 .
Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП) неможливо встановити, у якому виконавчому провадженні, зареєстрованому в АСВП, накладено арешт на майно ОСОБА_5 на підставі постанови № б/н від 22.10.2009.
На виконанні перебувало виконавче провадження № 12877661 з виконання виконавчого листа № 2-8522 від 06.02.2009, виданого Рівненським міським судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 2822,13 грн.
26.09.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».
Однак у виконавчому провадженні № 12877661 відсутня постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно, неможливо встановити, що обтяження № 9175437 на підставі постанови про арешт майна № б/н від 22.10.2009 було накладено в межах цього виконавчого провадження.
Водночас у відповіді № 25622 від 27.01.2026 відповідач зазначає, що у 2009 році постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виготовлялася за допомогою бланків постанов суворої звітності, передбачених Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 865/4158, які надалі направлялися до Першої Рівненської державної нотаріальної контори для виконання.
У зв`язку з відсутністю у відповідача матеріалів виконавчих проваджень включно до 2020 року через їх знищення позивачу роз`яснено, що арешт у такому випадку може бути знятий лише за рішенням суду.
Як наслідок, позивач звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту на все нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_2 , накладеного згідно з постановою Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції про арешт майна боржника № б/н від 22.10.2009, номер запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 9175437 від 22.10.2009, та внесення до Єдиного реєстру заборон і відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про припинення обтяження.
Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам, суд зазначає таке.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України “Про виконавче провадження”.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Положеннями статті 57 Закону України “Про виконавче провадження” (у редакції, чинній на момент винесення постанов про накладення арешту) передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.
Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;
10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (частина 2 статті 59 Закону № 1404-VIII).
Таким чином, судове рішенням про зняття арешту з майна боржника, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття арешту з такого майна постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідач зазначає, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 12877661 з виконання виконавчого листа № 2-8522 від 06.02.2009, виданого Рівненським міським судом, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 2822,13 грн.
26.09.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».
Разом з тим, долучена до матеріалів справи довідка АТ КБ «ПриватБанк» від 17.02.2026 та зведена аналітика кредитної історії позивача підтверджують, що станом на 17.02.2026 будь-яка заборгованість у позивача відсутня.
Крім того, судом не встановлено, що на виконанні перебувають виконавчі документи щодо стягнення з позивача заборгованості.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу 11 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.
Положеннями статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Станом на час судового розгляду цієї справи арешт, накладений на майно позивача, не знятий, продовжує існувати і заборона відчуження майна, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
При цьому як вже встановлено судом, на виконанні у відповідача відсутні відкриті виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно позивача, а тому суд не вбачає ні фактичних, ні юридичних підстав для існування обтяження та арешту на нерухоме майно позивача.
Поряд із цим, суд вважає за необхідне зазначити, що судове рішення у даній справі ухвалюються не з підстав протиправності рішень, дій чи бездіяльності відповідача, оскільки їх правомірність неможливо оцінити за давністю подій та відсутністю документів, а з підстав неможливості поновлення прав позивача, в інший спосіб ніж через судове рішення.
Отже, враховуючи, що на момент розгляду даної адміністративної справи, по-перше, неможливо встановити, у межах якого виконавчого провадження було накладено арешт на нерухоме майно позивача (№ 9175437) на підставі постанови Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції про арешт майна боржника № б/н від 22.10.2009, по-друге, станом на 17.02.2026 будь-яка заборгованість у позивача відсутня, а на примусовому виконанні не перебувають виконавчі документи щодо стягнення заборгованості з останнього, суд дійшов висновку про необхідність зняття арешту з майна ОСОБА_1 .
Приймаючи до уваги наведене та те, що судом під час розгляду справи не встановлено протиправної бездіяльності відповідача, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 9, абзацу 2 ч. 4 ст. 245, ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає належним та найбільш ефективним способом захисту прав, свобод і інтересів позивача зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови від 22.10.2009 (реєстраційний номер обтяження № 9175437).
Таким чином, позов належить до задоволення повністю. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити повністю.
Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови від 22.10.2009 (реєстраційний номер обтяження № 9175437).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ) 
Відповідач - Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Замкова, буд. 22А,м. Рівне,Рівненська обл.,33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 35007146) 

Повний текст рішення складений 19.02.2026.

Суддя       Олег ГРЕСЬКО