ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 705/5860/25		
Провадження № 22-ц/821/501/26		
Категорія: 331060300 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи: 
заявник:  ОСОБА_1 
представник заявника: адвокат Малькова Яна Борисівна
заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області

розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Малькової Яни Борисівни на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 грудня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Душина О.В. в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області) у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

26 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. 
В обґрунтування поданої заяви зазначила, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю покійного ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , актовий запис №3 від 24 березня 1971 року.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за віком. Згідно довідки про доходи №5883 1988 1483 2371 розмір пенсії становив 4024,15 грн. станом на 2024 рік та 4412,15 - на 2025 рік.
ОСОБА_2 з 2017 року перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_3 у 2017 року (рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області №705/107/17 від 17.03.2017) та досягненням повноліття дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження синів, єдиним членом сім`ї, якого він утримував та дбав до моменту смерті, була його непрацездатна матір, ОСОБА_1 .
Розпочинаючи з 15 лютого 2020 року та до моменту мобілізації, ОСОБА_2 переїхав та проживав разом зі своєю матір?ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №26 від 08.09.2025 року ОСББ «МІЙ ДІМ». Під час проходження військової служби ОСОБА_2 продовжував надавати матеріальну допомогу своїй непрацездатній матері.
У зв`язку з невеликим розміром пенсії ОСОБА_1 вона перебувала на повному та постійному утриманні її сина, оскільки розмір його пенсії та грошового забезпечення був значно вищим. Кошти, які надавав ОСОБА_2 заявниці були постійним і основним джерелом для існування ОСОБА_1 та витрачалися на задоволення першочергових потреб, оплату квартири, комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування, придбання ліків тощо. Даний факт підтверджується поясненнями свідків.
З червня 2023 року ОСОБА_2 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 .
Відповідно до довідки про причину смерті Форми №106/о N?010-1984 та лікарського свідоцтва про смерть №010-1984 про ушкодження від вибухів та осколків в результаті бойових дій ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено актовий запис №762 від 07.06.2024 та видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_3 .
На підставі викладеного ОСОБА_1 після смерті її сина звернулася до Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
У зв`язку з тим що ОСОБА_1 та її покійний син, ОСОБА_4 , зареєстровані за різними адресами, тому Головним управлінням пенсійного фонду України в Черкаській області усно роз`яснено та рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника.
Таким чином, враховуючи викладене вище, заявник просить суд встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні свого сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня його смерті.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 грудня 2025 року в задоволенні заяви - відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявницею не надано жодного належного доказу на підтвердження того факту, що вона систематично отримувала допомогу від свого померлого сина ОСОБА_2 та така була основним джерелом засобів до існування. Сам по собі факт проживання заявниці з сином за однією адресою не підтверджує перебування заявниці на утриманні останнього.
Письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , без підтвердження іншими об`єктивними доказами, не можуть бути безспірним підтвердженням факту надання ОСОБА_2 матеріальної допомоги своїй матері.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 05 січня 2026 року, представник ОСОБА_1 – адвокат Малькова Я.Б., вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необгрунтованим, винесеним із порушенням норм процесуального права, при неправильному і неповному встановленні обставин справи, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 грудня 2025 року та постановити нове рішення, яким вимоги заяви задовольнити.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Судом першої інстанції проігноровано критерій «основне і постійне джерело засобів існування», обмежившись посиланням на відсутність доказів.
Покладення на особу похилого віку обов`язку доводити сімейні відносини виключно банківськими документами не відповідає реаліям сімейного життя та фактично позбавляє заявницю гарантованого державою соціального захисту, а саме на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Посилаючись на те, що заявниця має інших повнолітніх синів, суд фактично побудував рішення на припущеннях щодо можливості отримання допомоги від них.
Звертає увагу на те, що допитані в суді першої інстанції свідки підтвердили факт перебування заявниці на утриманні сина.

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Фактичні обставини справи 

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 15.11.1974 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уклали шлюб, актовий запис №41. Після укладення шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_9 , дружини – ОСОБА_9 .
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 15.07.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області.
Від шлюбу подружжя мало сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , та ще двох синів (зі слів заявниці).
Відповідно до довідки №5990 від 22.07.2023, виданої в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 перебував на військовій службі з 28.06.2023 р.
ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 07.06.2024.
Заявниця ОСОБА_1 вказує, що син ОСОБА_2 після розлучення з дружиною, з 2020 року проживав разом з нею, проте був зареєстрований за іншою адресою.
Вказане підтверджується довідкою №26 від 08.09.2025, виданою ОСББ «МІЙ ДІМ», в якій вказано, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Її син ОСОБА_2 проживав разом з нею з 15.02.2020 по 28.07.2023 року. Свідки, що підтверджують факт проживання: ОСОБА_10 , ОСОБА_5 .
Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_5 від 22.09.2025 року, останній вказує, що є сусідом ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_2 . Також вказує, що оскільки пенсія ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_2 становила не більше 4 тис. грн., а ОСОБА_2 на момент смерті мав пенсію більше 10 тис. грн., та не мав інших осіб, яких би утримував, він виконував свій обов`язок перед непрацездатною матір`ю, та переїхав до неї жити. Тому ОСОБА_1 перебувала на постійному утриманні свого сина. Кошти, які надавав покійний ОСОБА_4 для своєї матері були постійним і основним джерелом засобів існування ОСОБА_1 .
Письмові пояснення ОСОБА_10 від 21.09.2025, який є сином ОСОБА_1 , є ідентичними з поясненнями ОСОБА_5 .
Судом досліджено витребувані документи, які надані ГУ ПФУ у Черкаській області та встановлено, що середній дохід померлого ОСОБА_2 становив у 2020 році – 4815 грн./міс., 2021 р. – 6081,80 грн./міс., 2022 р. – 6636,54 грн./міс, 2023 р. – 31775,18 грн./міс. 

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Відповідно до частин 1, 3 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного та окремого провадження.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 ЦПК України).
Положеннями пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі: встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Відповідно до статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Факт перебування фізичної особи на утриманні померлого може бути встановлено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть тоді, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.
У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18 зазначено, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги від померлого, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично протягом певного періоду часу, і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, якщо суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, від 05 листопада 2025 року у справі № 644/1574/23.
Аналізуючи доводи заявника в сукупності з наданими доказами, суд виходить із того, що встановлення факту перебування на утриманні потребує доведення, що допомога з боку померлого була визначальною, постійною та основною.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні померлого сина ОСОБА_2 , заявниця стверджувала, що останній надавав допомогу, яка була основним джерелом для існування заявниці, оскільки отримувана нею пенсія є значно нижчою встановленого прожиткового мінімуму.
Заявниця зазначила, що встановлення факту її перебування на утриманні сина необхідно для реалізації її права про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що заявницею не подано суду жодного належного доказу на підтвердження того факту, що вона систематично отримувала допомогу від померлого сина та така допомога була основним джерелом засобів до існування, а сам по собі факт проживання заявниці та ОСОБА_2 за однією адресою не підтверджує перебування заявниці на утриманні останнього. Також розмір доходів заявниці та доходів ОСОБА_2 в їх порівнянні, без інших доказів в їх сукупності, не є достатнім доказом того, що дохід ОСОБА_2 був основним і постійним джерелом засобів існування ОСОБА_1 , що давало б суду обгрунтовані підстави стверджувати про перебування заявниці на утриманні свого сина. 
При цьому, показання свідків не підтверджують, що син надавав заявниці постійне матеріальне утримання протягом тривалого часу. Також заявницею не представлено будь-яких письмових доказів, які б підтверджували, що вони з сином не лише проживали разом, а й вели спільний побут та господарство, утримували житло, тощо.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що заявником не доведено факту її перебування на повному утриманні сина або отримання від нього допомоги, яка мала б вирішальне значення для її забезпечення, відтак відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у заяві про встановлення юридичного факту, які не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.
У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відмовляючи в задоволені заяви, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, тому суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Малькової Яни Борисівни – залишити без задоволення.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 грудня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча         О.В. Карпенко

Судді          Л.І. Василенко

Т.Л. Фетісова