Справа № 369/14750/25
Провадження № 2-а/369/106/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2026         м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Козак І. А.,
при секретарі Кавун Є.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Києво- Святошинського районного суду Київської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 червня 2025 року він був доставлений працівниками Національної поліції України до ІНФОРМАЦІЯ_1 за порушення військового обліку. Цього ж дня був складений протокол відносно нього за ч.3 ст. 210 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 2357 від 15 червня 2025р., на думку представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 було порушено правила військового обліку, а саме: встановленим порядком про військово-лікарську комісію не проходив, за викликом до ТЦК та СП не прибував, чим порушив вимоги ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та п.10 Правил військового обліку Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 під час дії особливого періоду. Військово-облікові дані не оновлював.
У протоколі позивач зазначив, що не погоджується, оскільки, відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30 червня 2020р. він непридатний до проходження військової служби за станом здоров`я та знятий з військового обліку. Позивач свою вину не визнав.
Незважаючи на пояснення позивача, працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 старший лейтенант ОСОБА_2 підписав протокол, роз`яснив права, надав протокол для підпису але копію протоколу навмисно не надав.
За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 від 24 червня 2025р. №_/1 його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210_1 КУпАП. 
Позивач стверджує, що правопорушення він не вчиняв, відповідачем не були враховані всі обставини, які мають значення для розгляду та мали бути враховані для прийняття постанови. Законодавцем чітко встановлюється (стаття 280 КУпАП), які обставини має врахувати та взяти до уваги орган, який приймає постанову, а саме: чи було адміністративне правопорушення взагалі скоєно; хто притягується до відповідальності, хто винен, особа яка вчинила правопорушення чи інша особа; чи підлягає така особа адміністративній відповідальності; чи є пом`якшуючі обставини чи обтяжуючі; чи заподіяна матеріальна шкода;
З оскаржуваної постанови вбачається, що доказів на підтвердження його вини немає. Які саме підстави були для складання протоколу та винесення постанови теж не зрозуміло.
Незважаючи на те, що у нього є тимчасове посвідчення, яке він пред`явив працівнику ІНФОРМАЦІЯ_2 в якому зазначено, що він знятий з військового обліку та не придатний до проходження військової служби, тобто не є військовозобов`язаним, все ж таки був притягнутий незаконно до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210_1 КУпАП. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просить скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 від 24 червня 2025р. №_/1, якою його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210_1 КУпАП та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою Києво- Святошинського районного суду Київської області від 18.08.2025р. було залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Києво- Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2025р. суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
25.02.2026р. представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Арлановим А.М. була подана до суду заява про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника.
15.04.2026 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Арланов А.М. уточнив прохальну частину позовної заяви, відповідно до якої просив суд позовну заяву задовольнити. Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 від 24 червня 2025 р. №_/1 винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн за ч. 3 ст.210_1 КУпАП, а справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210_1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідач своїм правом на подання відзиву та доказів не скористався.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку.
Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з ч.1 ст. 5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.
Судом встановлено, що 15 червня 2025 року офіцером командування ІНФОРМАЦІЯ_4 старшим лейтенантом ОСОБА_2 складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КпАП України за порушення правила військового обліку, а саме: встановленим порядком про військово-лікарську комісію не проходив, за викликом до ТЦК та СП не прибував, чим порушив вимоги ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та п.10 Правил військового обліку Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022р. № 1487 під час дії особливого періоду. Військово -облікові дані не оновлював.
Постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 від 24 червня 2025 р №_/1 його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210_1 КУпАП, у зв`язку з обставинами, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
В оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210_1 КУпАП.
Разом з тим, у матеріалах справи наявна невідповідність між кваліфікацією правопорушення, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, та тією, що покладена в основу оскаржуваної постанови, оскільки у протоколі дії особи кваліфіковано за частиною третьою статті 210 КУпАП, тоді як у постанові - за частиною третьою статті 210_1 КУпАП, що свідчить про відсутність належної правової кваліфікації та є істотним порушенням процедури притягнення до відповідальності, яка підлягає оцінці судом з точки зору дотримання вимог законності та права особи на захист.
Так, частиною першою статті 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а частиною третьою статті 210 КУпАП - вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Вказана норма є бланкетною, тому в постанові повинно бути зазначено норму нормативно-правового акту, яку порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкриміноване порушення ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та п.10 Правил військового обліку Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022р. № 1487 під час дії особливого періоду. Військово-облікові дані не оновлював.
Відповідно до пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2) до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України віл 30 грудня 2022р. № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку:
- за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;
- за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.
Так, відповідно до підпункту 10 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів..
З наданих суду доказів вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до інформації з застосунку «Резерв+» не є військовозобов`язаним та непридатний до військової служби. Та ж сама інформація зазначена і в тимчасовому посвідченні №4/0047 від 30 червня 2020р., виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 (непридатний із зняттям з військового обліку та повторному медичному пересвідченню не підлягає).
Таким чином, доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210_1 КУпАП в матеріалах справи відсутні.
Суд погоджується із твердженням позивача, що інформацією щодо оновлення військово-облікових даних володіє ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
У рішенні від 22 грудня 2010 р. №23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1).
Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Суд наголошує, що згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідачем не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які безсумнівно підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, викладені в адміністративному позові, та які б дозволили вказати на достовірність обставин, викладених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому будь-які сумніви з приводу наявності вини трактуються на користь особи, відносно якої винесена постанова.
Більше того, як вбачається з матеріалів справи протокол № 2357 про адміністративне правопорушення складено за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а постанова №_/1 про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210_1 КУпАП, що містить розбіжність в кваліфікації, оскільки диспозиції вказаних статей містять різні фактичні обставини. 
Таким чином, враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У зв`язку з чим, постанову за справою про адміністративне правопорушення 2025 року №_/1, складеної ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210_1 КУпАП - скасувати, а провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 3 ст. 210_1 КУпАП закрити, в силу положень п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 605 грн 60 коп., що підтверджується квитанцією від 07.08.2025 року.
Таким чином, судові витрати на суму 605 грн 60 коп., які понесені ОСОБА_1 підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Керуючись ст. 241-243, 246, 286 КАС України

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.
Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 №_/1 від 24 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210_1 КУпАП та накладення на нього 17000 грн. штрафу.
Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210_1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_6 (ЄДРПОУ 206/21) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня складення повного тексту.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 20.04.2026 року.

Суддя          Ірина КОЗАК