Справа № 185/4344/26
1-кп/185/1239/26 
В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Павлограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026041480000038 від 03 березня 2026 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Первомайське Первомайського району, АР Крим, громадянки України, із середньою освітою, не одруженої, не працюючої, особи з інвалідністю 3 групи, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, 

за участі:
прокурора - ОСОБА_4 , 
захисника 
обвинуваченої - ОСОБА_5 
обвинуваченої - ОСОБА_6 
потерпілої - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 26 лютого 2026 року приблизно о 18.00 год. знаходилась в гостях у своєї знайомої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно з останньою розпивала спиртні напої.
Цього ж дня ОСОБА_6 приблизно о 18 год. 05 хв., перебуваючи у зальній кімнаті житлового будинку домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою, побачила на столі мобільний телефон торгової марки «Redmi 14C» моделі «Sage Green 8GB ROM», зеленого кольору, який належить ОСОБА_7 , після чого у неї раптово виник умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану (введено Указом Президента від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та продовжено 03.02.2026 строком на 90 діб до 04.05.2026)
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , цього ж дня, приблизно о 18 год. 10 хв., впевнившись в тому, що ОСОБА_7 перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів в умовах воєнного стану, перебуваючи в приміщенні зальної кімнати житлового будинку за вищевказаною адресою, шляхом вільного доступу підійшла до столу, на якому лежав мобільний телефон торгової марки Redmi 14C» моделі «Sage Green 8GB ROM», зеленого кольору, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 та взявши зі столу, поклала його до правої кишені своєї верхньої куртки, тим самим заволодівши викраденим майном, отримала його в своє повне розпорядження. З викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим потерпілій ОСОБА_7 спричинила матеріальний збиток на суму 5255, 70 грн.
Ознаки встановленого судом діяння відповідають ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
24 березня 2026 року між прокурором Межівського відділу Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного. Дана угода укладена з письмової згоди потерпілого.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_6 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення.
ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину кримінального правопорушення. Також обвинувачена пояснила, що вона розуміє наслідки укладення та затвердження угоди у вигляді обмеження права оскаржити вирок згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а також відмови від судового розгляду, під час якого прокурор зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, та відмову допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь. Також обвинувачена пояснила, що вона розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором вона уклала добровільно, без насильства, примусу чи погроз, та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просила суд затвердити укладену між нею та прокурором угоду про визнання винуватості.
Також зазначила, що вона повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаялася та повернула потерпілій телефон.
Потерпіла ОСОБА_7 повідомила про те, що вона не заперечує щодо затвердження угоди.
Також судом досліджено характеризуючі дані щодо обвинуваченої.
Прокурор, захисник у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання.
В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Розглядаючи у порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена беззастережно визнала себе винуватою, згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним злочином, який відноситься до тяжких, в результаті вчинення якого потерпілій було завдано матеріальну шкоду в сумі 5255, 70 грн.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Тому суд приходить до висновку, що умови угоди не порушують інтереси сторін і відповідають інтересам суспільства, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що встановлено під час допиту обвинуваченої.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, та наявні всі правові та фактичні підстави для затвердження угоди.
Крім того, відповідно до укладеної угоди, сторони погодили покарання відповідно до санкції ч. 4 ст. 185 КК України – у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком із застосуванням положень ст. 76 КК України. Обвинувачена пояснила, що вона розуміє визначене покарання. 
Обвинувачена підтримала думку свого захисника.
Прокурор не заперечував проти цього. 
Оцінюючи узгоджене покарання на відповідність чинному КК України, суд приходить до висновку, що таке покарання з урахуванням особи обвинуваченої, пом`якшуючих обставин (визнання вини, активне сприяння встановленню істини, повернення викраденого телефону) та однієї обтяжуючої обставини - перебування в стані алкогольного спяніння може бути призначено. Також, обвинувачена розкаялася у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою з інвалідністю третьої групи.
З врахуванням наведених обставин іспитовий строк доцільно визначити в розмірі одного року.
Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити за правилами ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, 

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Межівського відділу Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від 24 березня 2026 року.
Визнати ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного остаточного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, зобов`язавши її, згідно з п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 не обирати.
Речові докази: телефон торгової марки «Redmi 14C» моделі «Sage Green 8GB ROM», зеленого кольору залишити за належністю потерпілій.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4,6,7 статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав призначення покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною 4 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1