ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року	справа № 380/1672/26	

Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючої - судді Потабенко В.А.,
секретаря судового засідання – Согор А.Н., 

за участі:
представників позивача – Колтоновського О.О. згідно договору, ОСОБА_1 згідно договору, 
представника відповідача – Мацюпи А.А., згідно наказу, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – Стрийський ВДВС, відповідач), в який просить: 
- визнати дії Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо відмови у припиненні обтяжень, зареєстрованого 21 жовтня 2004 року за № 1401505 Стрийською державною нотаріальною конторою (82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Болехівська, 25) на підставі постанови 05-4943 від 18 жовтня 2004 року Стрийського ВДВС протиправними;
- зобов`язати Стрийський відділ ДВС у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України припинити обтяження, зареєстроване 21 жовтня 2004 року за № 1401505 Стрийською державною нотаріальною конторою (82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Болехівська, 25) на підставі постанови 05-4943 від 18 жовтня 2004 року Стрийського ВДВС.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що обтяження, яке зареєстроване 21.10.2004 за № 1401505 Стрийською державною нотаріальною конторою на підставі постанови 05-4943 від 18.10.2004 Стрийського ВДВС на нерухоме майно позивача обмежують його право розпоряджатися вказаним майном. Тому звернувся до суду із вказаним позовом. 
Ухвалою від 04.02.2026 суддя відкрила спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін в судове засідання. 
17.03.2026 від відповідача за вх. №21759 надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача пояснив, що позивачем у позовній заяві не надано доказів про те, що державним виконавцем протиправно накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Крім цього, представник відповідача зазначив, що позивачем не надано доказів виконання боржником виконавчого документа. 
25.03.2026 від позивача за вх. №24181 надійшли додаткові пояснення, в яких представник позивача Колтоновський О.О. зазначив, що спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутній, арешт на майно, накладений у цивільній справі, яка є наслідком справи про притягнення до адміністративної відповідальності, знятий, а відтак, має бути знятий арешт, накладений у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки такий вичерпав свою мету, діє протягом 22 років без належних підстав та порушує права ОСОБА_2 щодо розпорядження своїм майном. Просить суд позовні вимоги задовольнити. 
Ухвалою суду від 25.03.2026 витребувано від Стрийської державної нотаріальної контори (код ЄДРПОУ 02899542, адреса місця знаходження: Львівська область, м. Стрий, вул. Болехівська, 25) документальні матеріали, що стали підставою для реєстрації Стрийською державною нотаріальною конторою обтяження (заборона на нерухоме майно) 21.102004 за № 1401505 щодо ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 25.03.2026 витребувано від Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 34903571, адреса місця знаходження: 82402, Львівська область, м. Стрий, вул. Болехівська, 27):
- постанову Стрийського відділу ДВС №05-4943 від 18.10.2004 та документи на підставі яких така постанова була прийнята державним виконавцем;
- постанову Стрийського відділу ДВС від 20.10.2004, прийнятою державним виконавцем Мацюпою А.А. щодо ОСОБА_2 , 
- будь-які інші документи, що стали підставою для реєстрації Стрийською державною нотаріальною конторою обтяження (заборона на нерухоме майно) 21.10.2004 за №1401505 ОСОБА_2 .
В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити.
В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Постановою Стрийського міськрайонного суду від 16.09.2004 у справі №3-3164/2004 ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративного проступку передбаченого ст.124 КУпАП, накладено штраф в сумі 68,00 грн. та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 14135,64 грн. 
В межах примусового виконання зазначеної постанови суду державним виконавцем Стрийського ВДВС Мацюпою М.А. винесено постанову від 20.10.2004 № АА 722063 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. 
21.10.2004 за № 1401505 Стрийською державною нотаріальною конторою було зареєстроване обтяження (заборона на нерухоме майно) на підставі вказаної постанови (супровідний лист Стрийського міського ВДВС №05-4943 від 18.10.2004). 
Крім цього, в провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходилася цивільна справа № 2-193-05 за позовною заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про повернення стягнених сум. 
В межах розгляду даної справи ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.03.2005 у справі №2-193-05 було вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 . 
В подальшому виконавцем Стрийського ВДВС Лесько В.А. на виконання ухвали Стрийського міськрайонного суду від 09.03.2005 для забезпечення позову прийнято постанову про накладення арешту на все майно від 21.03.2005.
Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.12.2024, вбачається, що 30.03.2005 накладено арешт нерухомого майна ОСОБА_2 за реєстровим номером 1821953 на підставі постанови №2424 від 21.03.2005 Стрийського міськрайонного ВДВС. 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , 18.09.2007, виданого Лисятицькою сільською радою.
В подальшому ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.12.2005 позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про повернення стягнених сум залишено без розгляду. 
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.07.2025 у справі №456/616/25 скасовано заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.03.2005 у справі №2-193-05, а саме: арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, проживаючому за адресою Стрийський район, с. Лисятичі, обтяження на яке зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 1821953. 
27.10.2025 до Стрийського відділу ДВС була подана заява про виконання ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.07.2025 у справі № 456/616/25. 
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав за № 457211913 державним реєстратором Мацюпою А.А. Стрийського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області обтяження (№ 1821953 від 30.03.2005) на підставі зазначеної вище ухвали було припинено.
Однак, обтяження (заборона на нерухоме майно), зареєстроване 21.10.2004 за № 1401505 Стрийською державною нотаріальною конторою на підставі постанови (супровідний лист №05-4943 від 18.10.2004) Стрийського ВДВС припинено не було. 
У зв`язку з цим представником позивача було подане клопотання від 06.01.2026 за № 2511-Л/26 про скасування такого обтяження до Стрийського ВДВС.
У відповіді від 19.01.2026 за № 2016-08/1144 зазначалось про те, що Стрийський ВДВС повідомляє, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 406186844 від 02.12.2024 Стрийською державною нотаріальною конторою внесено заборону на відчуження нерухомого майна на підставі постанови Стрийського міського ВДВС від № 05-4943 від 18.10.2004 на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 . Відповідно до витягу з Єдиного реєстру боржників від 27.01.2026 ОСОБА_2 відсутній. 
У зв`язку з неможливістю розпоряджатися належним позивачу нерухомим майном є необхідність скасування відповідного обтяження.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Межі повноважень, підстави та способи їх реалізації державними виконавцями та приватними виконавцями встановлені, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження». 
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до норм ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі - у редакції від 27.07.2004) заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням. 
Відповідно до норм ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону. 
Відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: 1) прийняття судом відмови стягувача від стягнення; 2) затвердження судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого провадження; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі; 6) закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення; 7) передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом; 8) фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 цього Закону. 
Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ. 
Постанова про закінчення виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або до суду у 10-денний строк. 
Відповідно до норм ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. 
Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна. 
Відповідно до норм п. п. 3.18, 3.19 наказу «Про затвердження Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби» № 470/7 від 05.07.99 (в редакції від 20.10.2004) завершені виконавчі провадження зберігаються в архіві відділу (підрозділу) відповідно до хронології у пачках по сто справ, де обов`язково має бути зроблений опис переданих до архіву проваджень (додаток 8). 
Передача завершених виконавчих проваджень проводиться державним виконавцем один раз у півріччя за описом після складення статистичного звіту. Опис переданих до архіву виконавчих проваджень з підписом діловода відділу (підрозділу) зберігається у справі, визначеній номенклатурою відділу (підрозділу). Строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки від дати закінчення виконавчого провадження, дати повернення виконавчого документа стягувачеві, дати повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Виконавчі провадження після закінчення терміну їх зберігання підлягають знищенню. 
Відповідно до норм ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Як вбачається із листа Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.03.2025, станом на 21.03.2025 матеріали справи, де стороною був ОСОБА_2 знищені у зв`язку із спливом строків зберігання таких справи в архіві суду. 
Також в листі від 18.12.2024 вих. №49692 Стрийський ВДВС повідомив представника позивача про те, що припинити обтяження №1821953 є неможливим, оскільки в АСВП відсутні виконавчі провадження щодо яких накладено арешт. Водночас, повідомлено, що згідно наказу Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 «Про затвердження порядку роботи з документами в органах виконавчої служби» завершені виконавчі провадження у відділі знищуються після закінчення 3-х річного терміну зберігання переданих виконавчих проваджень до архіву, що унеможливлює надання матеріалів виконавчого провадження для ознайомлення. 
Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що після закінчення виконавчого провадження за загальним правилом державним виконавцем повинні вживатись заходи щодо зняття арешту з нерухомого майна боржника, накладеного в рамках виконавчого провадження.
Всупереч означеному, відповідачем не були вжиті відповідні дії щодо зняття арешту з нерухомого майна позивача. Тобто, під час завершення відповідного виконавчого провадження, яке на даний час є знищеним, арешт з нерухомого майна позивача не був знятий.
Частиною 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Стаття 13 Конвенції гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 08.04.2008, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15.09.2009).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008).
В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.
Неузгодженість дій органів державної влади або невиконання державними органами та їх посадовими особами своїх безпосередніх обов`язків не повинно тягти за собою покладення на суб`єкта господарювання надмірних обов`язків або інших несприятливих наслідків, як це мало місце у цій справі.
В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що стягувач повторно не звертався з виконавчими документами про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди.
Тобто, з урахуванням того, що у органів державної виконавчої служби наявний обов`язок щодо зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при завершенні такого виконавчого провадження, а також з огляду на те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наразі наявний запис про арешт нерухомого майна позивача, суд дійшов висновку, що Стрийським ВДВС допущено протиправну бездіяльність щодо відмови у припиненні обтяження, зареєстрованого 21.10.2004 за № 1401505 Стрийською державною нотаріальною конторою на підставі постанови (супровідний лист № 05-4943 від 18.10.2004) Стрийського ВДВС.
Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача зняти обтяження з майна позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі - в редакції, чинній на момент розгляду справи в суді) про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IVдержавним реєстратором є, зокрема, державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.
Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
З огляду на зазначене, з метою відновлення порушених прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Стрийський ВДВС припинити обтяження на все нерухоме майно ОСОБА_2 , яке зареєстроване 21.10.2004 за № 1401505 Стрийською державною нотаріальною конторою.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв відповідач обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Щодо судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 287, 293, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити. 
Визнати протиправними дії Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо відмови у припиненні обтяження на все нерухоме майно ОСОБА_2 , яке зареєстроване 21.10.2004 за № 1401505 Стрийською державною нотаріальною конторою.
Зобов`язати Стрийський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (адреса: вул. Болехівська, 27, м. Стрий Львівської області, 82400, ЄДРПОУ 34903571) припинити обтяження на все нерухоме майно ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), яке зареєстроване 21.10.2004 за № 1401505 Стрийською державною нотаріальною конторою (82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Болехівська, 25).
Стягнути за рахунок бюджетний асигнувань Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (адреса: вул. Болехівська, 27, м. Стрий Львівської області, 82400, ЄДРПОУ 34903571) на корить ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 коп. 
Згідно зі ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи. 
Повний текст рішення складений та підписаний 20.04.2026. 

Суддя	Потабенко Варвара Анатоліївна