Справа № 161/2565/26 
Провадження № 3/161/1179/26 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк   16 лютого 2026 року 
Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Присяжнюк Л.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно 
ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого заступником директора з адміністративно-господарської роботи КП «Спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву плавання Луцької міської ради», учасника бойових дій,
- за ст. ст.124,122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В :
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №579566 від 30.01.2026 вбачається, що 29.01.2026 о 18:25 год. в с.Зміїнець, по вул. Луцькій, водій ОСОБА_1 , керуючи Т/З марки Тойота, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом не впевнився в безпечності маневру, був неуважним не врахував дорожньої обстановки, допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Пежо», д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, що призвело до матеріальних збитків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3б, 10.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №579582 від 30.01.2026 вбачається, що 29.01.2026 о 18:25 год. в с.Зміїнець, по вул. Луцькій, водій ОСОБА_1 , керуючи Т/З марки Тойота, д.н.з. НОМЕР_1 , залишив місце ДТП, до якого був причетний й разом з тим, не повідомив про нього працівників поліції, чим порушив вимоги п.2.10.а. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що відправляв посилку з відділення «Нової пошти» в с.Зміїнець, припаркував автомобіль у дозволеному місці. Після того, як вийшов з відділення пошти, позаду його автомобіля був припаркований з порушенням вимог ПДР України автомобіль Peugoet 308, д.н.з. НОМЕР_2 . Оскільки попереду автомобіля була кучугура снігу, здійснив маневр шляхом керування заднім ходом, тоді виїзд з паркомісця. Таким чином не відчув момент удару із автомобілем Peugoet 308. Проте вийшов з автомобіля, оглянув номерний знак автомобіля Peugoet 308, д.н.з. НОМЕР_2 , слідів удару не помітив. Також пояснив, що не залишив місця ДТП, оскільки не відчув моменту зіткнення. Після дзвінка потерпілого, одразу повернувся на місце події. Вину визнав частково, зокрема, в частині механічних пошкоджень номерного знаку автомобіля Peugoet 308 внаслідок зіткнення форкопу із номерним знаком. Водночас не визнає характер механічних пошкоджень у вигляді пошкодження бамперу, оскільки, на його переконання, такі пошкодження не відповідають характеру зіткнення та висоті їх утворення.
Просив закрити провадження по справі у зв`язку з неправильним зазначенням дати ДТП – 29.01.2026, тоді як подія ДТП відбулась 28.01.2026.
Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.
Щодо наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На переконання суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, окрім його визнання вини, повністю підтверджується наступними доказами, які були дослідженими в ході розгляду справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №579566 від 30.01.2026; схемою місця ДТП; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 28.01.2026; рапортом; фототаблицями.
Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.
Суд вважає, що під час складення протоколу працівником поліції повністю дотримано вимоги ст. 256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.
Посилання ОСОБА_1 про наявність порушення щодо дати складення протоколу суд не бере до уваги, оскільки фабула правопорушення викладена у протоколі про адміністративне правопорушення відображає всі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 вручено примірник протоколу, що стверджується його особистим підписом. Письмові пояснення потерпілого, ОСОБА_1 , рапорт відображають дату та час вчинення ДТП – 28.01.2026.
Суд також враховує висновок Верховного Суду від 22.05.2020 у справі №825/2328/16 адміністративне провадження №К/9901/23055/18, згідно з яким: «…Верховний Суд зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18».
Таким чином, суд приходить до висновку, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №579566 від 30.01.2026 істотних порушень, що тягли б за собою визнання протоколу недійсним чи зазначених у ньому відомостей, працівниками поліції допущено не було.
Щодо наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Вина психічне ставлення особи до своїх протиправних дій або до бездіяльності та їхніх наслідків у формі умислу чи необережності.
Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння.
Диспозицією ст. 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства у своєму взаємозв`язку дає підстави для висновку, що склад адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП утворює протиправна винна поведінка водія транспортного засобу, яка полягає у залишенні дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася за його участю. При цьому, у такому випадку, факт дорожньо-транспортної пригоди визначається шляхом встановлення причинно-наслідкового зв`язку між порушенням учасником дорожнього руху правил дорожнього руху та спричиненням пошкодження, зокрема, транспортних засобів.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 не відчув момент зіткнення у зв`язку з незначним пошкодженням номерного знаку автомобіля потерпілого. Враховуючи письмові пояснення ОСОБА_1 , які надані після події ДТП, суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо прибуття на місце події одразу після дзвінка потерпілого та відсутність в його діях умислу на залишення місця ДТП.
Зазначене, на переконання суду, свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 протиправної винної поведінки, яка була спрямована на вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП, а тому, на переконання суду, в діях останнього відсутній склад такого діяння.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ст. 124 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід також стягнути судовий збір у сумі 665,6 грн. 
На підставі ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, керуючись ст. ст. 7, 9, 10, 34-36, 247, 283, 284 КУпАП, суддя
П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Відповідно до частини 1 статті 307, частини 2 статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі оскарження такої постанови - пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, при здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ознаками ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Стягнути із  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області       Людмила ПРИСЯЖНЮК