КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 761/1503/25 Апеляційне провадження № 3-зв/824/4/2026	Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1  Доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2 	

П О С Т А Н О В А

06 лютого 2026 року суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2 розглянув заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у справі про адміністративне правопорушення № 761/1503/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , яка подана адвокатом ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.08.2025 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60грн.
25.08.2025 року ОСОБА_3 через електронний кабінет у системі «Електронний суд» подав до Шевченківського районного суду м. Києва апеляційну скаргу на постанову судді, яка разом з матеріалами справи надійшла до Київського апеляційного суду 01.09.2025. 
Постановою Київського апеляційного суду від 17.09.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якого діє захисник ОСОБА_3 , на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13.08.2025 стосовно ОСОБА_4 повернуто заявникові.
23.09.2025 через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_4 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 подав повторно апеляційну скаргу.
Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному судді від 20.10.2025, справу призначено судді-доповідачу ОСОБА_6 .
21.10.2025 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , через електронний кабінет у системі «Електронний суд» подав заяву про відвід судді-доповідача ОСОБА_6 .
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2025 заяву про відвід судді ОСОБА_6 призначено судді-доповідачу ОСОБА_5 . 
22.12.2025 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , через електронний кабінет у системі «Електронний суд» подав заяву про відвід судді-доповідача ОСОБА_5 , у якій зазначив, що суддею не було надано належних та допустимих доказів повідомлення ОСОБА_4 про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 22.12.2025, у зв`язку з чим проведення такого судового засідання за відсутності сторони є неправомірним. На думку заявника, зазначені обставини свідчать про зацікавленість судді у відмові в задоволенні заяви про відвід ОСОБА_6 .
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025 заяву про відвід судді ОСОБА_5 призначено судді-доповідачу  ОСОБА_2 .
Ознайомившись із поданою заявою про відвід, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до положень частини другої статті 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі додержання законності.
Нормами чинного КУпАП не визначений порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді.
У пункті 4 рішення Ради суддів України № 34 від 08.06.2017 року роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, суддя може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства.
Згідно частини першої статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Оскільки у вказаному Кодексі відсутні норми, що регулюють порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді, а тому діє аналогія закону та в даному випадку слід керуватися нормами КПК України.
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений статтями 75, 76 КПК України.
Відповідно до статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно вимог частин 1, 2 статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Відповідно до статті 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.
За роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.
Відповідно до пункту 81 рішення ЄСПЛ «Салов проти України», «неупередженість» у сенсі пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.
За статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XIЗ`їзду суддів України 22.02.2013, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Отже, обставини, які покладені в основу заяви про відвід, повинні бути обґрунтованими та доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо відвід не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Підставою, яка викликає сумнів в неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_5 на думку заявника є зацікавленість у відмові у задоволені заяви про відвід судді та упереджені у зв`язку із тим, що немає підтверджень належного повідомлення ОСОБА_4 про судове засідання. 
Разом з тим, наведені у заяві доводи фактично зводяться до незгоди сторони захисту з процесуальними діями судді під час розгляду заяви про відвід іншого судді та не містять посилань на конкретні обставини, які б свідчили про наявність у судді ОСОБА_5 особистої заінтересованості у результаті розгляду справи або інших об`єктивних даних, що могли б викликати обґрунтований сумнів у її неупередженості.
Сам по собі факт незгоди заявника з процесуальними рішеннями судді, а також посилання на порушення порядку повідомлення учасника справи про дату, час і місце судового засідання, не є підставою для відводу судді у розумінні статей 75, 76 КПК України та не може свідчити про упередженість або заінтересованість судді у вирішенні відповідного питання. 
Крім того, захисник ОСОБА_4 був присутній у судовому засіданні 04.12.2025 та був повідомлений про місце, час і дату судового засідання 22.12.2025, про що свідчить розписка засвідчена підписом адвоката. 
22.12.2025 адвокат ОСОБА_3 також був присутній у судовому засіданні у якості представника ОСОБА_4 .
Більше того, заявником відводу судді ОСОБА_5 , був саме адвокат ОСОБА_3 , тому його особиста участь у судовому засіданні під час розгляду заяви про відвід судді були гарантією забезпечення прав заявника на підтримання і висловлення своєї позиції. 
Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.
Отже, оскільки заявлений відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 не містить викладу обставин, підтверджених відповідними та належними доказами, які б достовірно свідчили про наявність підстав, передбачених статтею 75 КПК України, та обґрунтованих доводів про її упередженість, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 відповідно до пункту четвертого частини першої статті 75 КПК України, необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у справі про адміністративне правопорушення № 761/1503/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , яка подана адвокатом ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2025 року - відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя 
Київського апеляційного суду