П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/22526/25	

Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.
Дата і місце ухвалення: 28 листопада 2025 року, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року у справі №420/22526/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГАН ТРЕЙДИНГ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання зареєструвати податкові накладні, -

В С Т А Н О В И В:
У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮГАН ТРЕЙДИНГ» звернулося до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №12804097/40800278 від 29.04.2025 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 03.02.2025; 
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГАН ТРЕЙДИНГ» №2 від 03.02.2025 на суму 71 300,00 грн, у тому числі ПДВ - 11 883,33 грн, датою її подання; 
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області №12804098/40800278 від 29.04.2025 про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 03.02.2025; 
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №3 від 03.02.2025 на суму 71 300,00 грн, у тому числі ПДВ - 11 883,33 грн, датою її подання; 
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області №12804099/40800278 від 29.04.2025 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2025; 
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №4 від 04.02.2025 на суму 71 300,00 грн, у тому числі ПДВ - 11 883,33 грн, датою її подання.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГАН ТРЕЙДИНГ» задоволено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій послалося на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що, на думку апелянта, призвело до неправильного вирішення справи. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки реєстрацію податкових накладних позивача було зупинено та у подальшому відмовлено в їх реєстрації відповідно до вимог Податкового кодексу України та Порядку №1165 у зв`язку з відповідністю господарських операцій критеріям ризиковості. 
Апелянт також вказує, що позивачем не надано належних та достатніх документів, які б підтверджували реальність здійснення господарських операцій, а подані документи складені з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим у контролюючого органу були наявні підстави для прийняття рішень про відмову в реєстрації податкових накладних. 
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував зазначені обставини, не надав належної оцінки доводам відповідача та неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють порядок зупинення та відмови у реєстрації податкових накладних. 
З огляду на викладене апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та зводяться до переоцінки встановлених обставин справи, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24.09.2024 між позивачем (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКОШ МІНЕРАЛ» (покупець) укладено договір поставки №24/09-01, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар, а покупець - прийняти та оплатити його.
03.02.2025 між сторонами укладено специфікацію №8, згідно з якою погоджено поставку товару - вапна карбонатного гранульованого в біг-бегах - у кількості 46 тонн на загальну суму 142 600,00 грн, у тому числі ПДВ - 23 766,67 грн. Позивачем виставлено рахунок №3022 від 03.02.2025 на зазначену суму.
На виконання умов договору 03.02.2025 позивач здійснив відвантаження товару, що підтверджується видатковими накладними №3022, №3023 від 03.02.2025 та товарно-транспортними накладними №8, №9 від 03.02.2025.
04.02.2025 та 06.02.2025 покупцем здійснено оплату поставленого товару в повному обсязі.
За результатами зазначених господарських операцій позивачем складено податкові накладні №2 та №3 від 03.02.2025 та подано їх для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Крім того, 03.02.2025 сторонами укладено специфікацію №9, відповідно до якої погоджено поставку товару у кількості 23 тонн на загальну суму 71 300,00 грн, у тому числі ПДВ - 11 883,33 грн.
Позивачем виставлено рахунок №3023 від 03.02.2025, а 04.02.2025 здійснено відвантаження товару, що підтверджується видатковою накладною №4021 від 04.02.2025 та товарно-транспортною накладною №10 від 04.02.2025.
04.02.2025 покупцем здійснено оплату поставки в повному обсязі.
За результатами цієї операції позивачем складено податкову накладну №4 від 04.02.2025 та подано її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з квитанціями про зупинення реєстрації податкових накладних, їх реєстрацію зупинено відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України та Порядку №1165 у зв`язку з відповідністю операцій критеріям ризиковості, а саме - перевищенням обсягу постачання товару за кодом 3101 величини залишку.
Позивачу запропоновано надати пояснення та копії документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.
24.04.2025 позивачем подано повідомлення №66 із поясненнями та копіями документів, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій, зокрема: договори та специфікації, первинні документи (видаткові накладні, ТТН), платіжні документи, бухгалтерські документи, документи щодо якості продукції, інші документи, що підтверджують здійснення операцій. 
Незважаючи на подання зазначених документів, Комісією Головного управління ДПС в Одеській області прийнято рішення від 29.04.2025 №12804097/40800278 - про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 03.02.2025, №12804098/40800278 - про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 03.02.2025, №12804099/40800278 - про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 04.02.2025. 
Вважаючи оскаржувані рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом. 
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом не дотримано вимог законодавства щодо належного обґрунтування підстав для відмови у реєстрації податкових накладних.
Зокрема, у квитанціях про зупинення їх реєстрації не зазначено конкретного переліку документів, необхідних для прийняття відповідного рішення, що унеможливило належну реалізацію платником податку свого права на подання достатніх пояснень та документів.
Разом з тим, подані позивачем документи є достатніми для підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, а формальні недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для відмови у реєстрації податкових накладних.
Суд першої інстанції також обґрунтовано виходив із того, що моніторинг відповідності податкових накладних критеріям ризиковості має превентивний характер та не повинен підміняти податкову перевірку.
За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних рішень та наявність підстав для їх скасування із зобов`язанням відповідача зареєструвати податкові накладні.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому, чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За правилами пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з підпунктом 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК України способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів.
Відповідно до статті 71 ПК України визначено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
За змістом підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.
На підставі пункту 74.1 статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, є державною власністю.
Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Внесення інформації до баз даних інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.
Перелік інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
За правилами пункту 74.3 статті 74 ПК України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 (що набрала чинності з 01.02.2020) затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі — Порядок №1165), який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі — Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі — комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1165 автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків — це сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.
Критерій оцінки ступеня ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, — це визначений показник автоматизованого моніторингу, що характеризує ризик.
Ризик порушення норм податкового законодавства — це ймовірність складення та подання податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм підпунктів «а» або «б» пункту 185.1 статті 185, підпунктів «а» або «б» пункту 187.1 статті 187, абзацу першого пункту 201.1, пунктів 201.7, 201.10 статті 201 ПК України за наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено в такій податковій накладній/розрахунку коригування, та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість (далі — платник податку) виконання свого податкового обов`язку.
Згідно з пунктом 5 Порядку №1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Пунктом 6 Порядку №1165 передбачено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Додатком 3 до Порядку №1165 визначені Критерії ризиковості здійснення операцій.
Відповідно до квитанцій про зупинення реєстрації спірних податкових накладних підставою для такого зупинення став пункт 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.
Так, додатком 3 до Порядку №1165 встановлено Критерії ризиковості здійснення операцій, зокрема: пунктом 1 — обсяг постачання товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державного класифікатора продукції та послуг/умовним кодом такого товару, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, поданих для реєстрації в Реєстрі, перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання такого товару/послуги (з урахуванням вимог законодавства) та обсягом його постачання.
У квитанції про зупинення реєстрації оскаржуваних податкових накладних зазначено, що реєстрацію зупинено з підстав перевищення обсягу постачання товару/послуги (код 3101) величини залишку, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.
У зазначених квитанціях платнику податку запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.
Разом з тим, посилання відповідача на пункт 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій є загальним та не містить конкретизації підстав для зупинення реєстрації податкових накладних, що впливає на можливість належного надання платником податку відповідних документів.
Наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520 затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування (далі - Порядок №520).
Пунктами 4, 5 Порядку №520 встановлено, що у разі зупинення реєстрації податкових накладних платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення.
Відповідно до пункту 6 Порядку №520 такі документи подаються протягом 365 календарних днів.
Згідно з пунктами 9 - 11 Порядку №520 подані документи розглядаються комісією регіонального рівня, яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації.
Комісія приймає рішення про відмову у разі ненадання документів або надання документів, складених із порушенням законодавства.
Пунктом 3 Порядку №520 встановлено, що рішення приймається протягом п`яти робочих днів.
Форма рішення передбачає, що у разі відмови через ненадання документів такі документи повинні бути конкретно зазначені.
Колегією суддів встановлено, що позивач подав до контролюючого органу пояснення та копії документів.
Контраргументів з цього приводу апелянтом не надано.
Зазначеними доказами підтверджується, що первинні документи складені відповідно до вимог законодавства.
Разом з тим, у спірних рішеннях зазначено загальну підставу — надання документів, складених із порушенням законодавства.
Однак відповідачем не конкретизовано, які саме документи складені з порушенням, які норми порушено та в чому полягає зміст порушень.
Отже, контролюючим органом безпідставно відмовлено у реєстрації податкових накладних.
Таким чином, невиконання вимог щодо обґрунтованості та вмотивованості рішення призводить до його протиправності.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №140/2160/18 (№К/9901/13662/19).
Крім того, одним із основних принципів податкового законодавства України є презумпція правомірності рішень платника податку у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Всупереч частині 2 статті 77 КАС України відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними та допустимими доказами правомірності віднесення операцій позивача до таких, що відповідають критеріям ризиковості.
Також відповідачем не доведено, що позивач не надав належних доказів на підтвердження здійснення господарських операцій.
Натомість позивачем надано суду докази належного подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, а також відповідні документи первинного бухгалтерського обліку.
Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював свою позицію щодо принципу правової визначеності (зокрема, у справі «Hashman and Harrup v. the United Kingdom», заява №25594/94, рішення від 25.11.1999), відповідно до якої особа, здійснюючи правомірну поведінку, повинна мати можливість передбачати правові наслідки такої поведінки, чітко визначені законом.
Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У постанові від 20.08.2019 у справі №2540/3009/18 Верховний Суд зазначив, що прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, та дає стороні можливість його оскаржити. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний і, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.
Про дотримання контролюючим органом вимог обґрунтованості під час прийняття відповідного акта індивідуальної дії свідчить належна мотивація його висновку, зокрема із встановленням обставин, що мають значення для реєстрації податкової накладної, а також із посиланням на докази, якими такі обставини обґрунтовані, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення.
І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм належну правову оцінку та встановити законність, обґрунтованість і пропорційність прийнятого рішення.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області: №12804097/40800278 від 29.04.2025, №12804098/40800278 від 29.04.2025, №12804099/40800278 від 29.04.2025 про відмову в реєстрації податкових накладних №2, №3 від 03.02.2025 та №4 від 04.02.2025, є протиправними та підлягають скасуванню.
Стосовно вимог про реєстрацію податкових накладних у ЄРПН колегія суддів зазначає таке.
За змістом пункту 49.13 статті 49 ПК України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючого органу (посадової особи) у прийнятті податкової декларації, така декларація вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.
З урахуванням неправомірності відмови у реєстрації податкових накладних №2, №3 від 03.02.2025 та №4 від 04.02.2025 обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у частині зобов`язання ДПС України зареєструвати зазначені податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх подання.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У ході розгляду справи позивач довів обставини, на які посилався, а відповідач не надав належних доказів на підтвердження своїх заперечень.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Викладені в цій постанові мотиви та аргументи дають відповідь на всі істотні доводи апеляційної скарги.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої рішення національного суду повинно містити мотиви, достатні для відповіді на істотні доводи сторін (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», пункти 29– 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє суду апеляційної інстанції підтвердити мотиви суду першої інстанції без їх повторення.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, та не спростовують встановлених судом обставин справи і правильності застосування норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року - без змін.
Судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук