Постанова
Іменем України
4 лютого 2026 року
м. Київ
Справа № 524/1667/24
Провадження № 61-11628св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - головуючого судді Крата В. І., судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув у порядку письмового провадження справу,
учасниками якої є:
позивачка -  ОСОБА_1 (далі - позивачка),
відповідач - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі - відповідач, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»), інтереси якого представляє адвокат Пихтіна Юлія Анатоліївна (далі - адвокат відповідача),
треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, інтереси якого представляє адвокат Костик Аліна Олександрівна (далі - адвокат виконкому), Полтавська обласна рада,
про зобов`язання перерахувати вартість постачання теплової енергії та гарячої води 
за касаційною скаргою позивачки на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 листопада 2024 року, яке ухвалив суддя Нестеренко С. Г. та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2025 року, яку ухвалила колегія суддів у складі Одринської Т. В., Панченка О. О., Пікуля В. П.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
(1) Вступ
1. Позивачка є споживачем централізованого постачання теплової енергії та гарячої води у м. Кременчуку Полтавської області. Внаслідок непередбачуваних обставин відбулася зміна постачальника з ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» у м. Кременчуку на підприємство «Полтаватеплоенерго» у м. Полтаві. Останнє почало постачати теплову енергію та гарячу воду позивачці з листопада 2022 року за тарифом, який діяв на той час для його споживачів. Вартість для позивачки стала більшою без внесення змін до відповідного договору.Вона вважала, що зміна постачальника не може зумовлювати підвищення тарифів для неї як споживача. Тому просила суд зобов`язати нового постачальника перерахувати вартість постачання теплової енергії та гарячої води за опалювальний період 2022/2023, міжопалювальний період 2023 року й опалювальний період 2023/2024 відповідно до тарифів, що діяли у м. Кременчуці на час введення в Україні воєнного стану.
2. Суди першої й апеляційної інстанцій відмовили у задоволенні позову. Вказали, що тариф є єдиним для всіх споживачів нового постачальника, збільшення тарифу не відбувалося, а підстав для визначення вартості теплової енергії та гарячої води для споживачів м. Кременчука за окремим тарифом у нового постачальника не було.
3. Позивачка з висновком судів попередніх інстанцій не погодилася. У касаційній скарзі зазначила, що передання цілісного майнового комплексу Кременчуцької ТЕЦ у господарське відання нового постачальника не могло мати наслідком підвищення тарифів на теплову енергію та гарячу воду для споживачів м. Кременчука порівняно з тим розміром, який був час введення в Україні воєнного стану. Тому просила скасувати судові рішення, а справу передати на новий розгляд.
4. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду мав відповісти на такі питання: (1) чи є належним способом захисту прав позивачки вимога зобов`язати нового постачальника перерахувати вартість постачання теплової енергії та гарячої води відповідно до тарифів, що були встановлені у м. Кременчуку на дату введення воєнного стану? (2) якщо внаслідок непередбачуваних обставин після введення воєнного стану відбулася зміна постачальника теплової енергії та гарячої води, чи зобов`язаний новий постачальник перерахувати плату за спожиту теплову енергію та гарячу воду споживачам за встановленими до 24 лютого 2022 року тарифами, які вони мали у попереднього постачальника? 
5. Виснував, що вимога позивачки є різновидом вимоги про примусове виконання обов`язку в натурі і способом захисту права на мирне володіння майном. Задоволення такої вимоги вичерпає спір позивачки з новим постачальником за ті періоди, які вона заявила для перерахунку заборгованості. Заміна постачальника у договорі зі споживачем не повинна мати наслідком зміну тарифів на теплову енергію та гарячу воду порівняно з тими, які були у договорі з попереднім постачальником, до встановлення відповідним органом місцевого самоврядування іншого тарифу для споживачів, які змінили постачальника. З огляду на вказане Верховний Суд скасував оскаржені судові рішення й ухвалив нове - про задоволення позову.
(2) Зміст позовної заяви
6. У лютому 2024 року позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просила зобов`язати відповідача перерахувати їй вартість постачання теплової енергії та гарячої води за опалювальний період 2022/2023, міжопалювальний період 2023 року й опалювальний період 2023/2024, відповідно до рівня тарифів, що діяли станом на 24 лютого 2022 року згідно з рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25 жовтня 2021 року № 421 «Про встановлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» тарифів на теплову енергію, її виробництво і постачання гарячої води для категорій споживачів». Мотивувала так:
6.1. Позивачка є власницею квартири АДРЕСА_1 та споживачкою з особовим рахунком № НОМЕР_1 теплової енергії і гарячої води. Постачальником в опалюваний період 2021/2022 було Товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» (далі - ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ»), а з листопада 2022 року - відповідач.
6.2. 30 грудня 2021 року Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради ухвалив рішення № 1867, згідно з яким встановив для ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» скориговані тарифи з постачання теплової енергії з 1 січня 2022 року. Тариф на постачання теплової енергії для потреб населення склав 1 796,40 грн/Гкал (із ПДВ). 
6.3. 8 жовтня 2022 року Кабінет Міністрів України видав розпорядження № 894-р, згідно з яким передав цілісний майновий комплекс відокремленого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ» Державної установи «Навчально-методичний центр з газової безпеки» у спільну власність територіальних громад Полтавської області. Полтавська обласна рада безоплатно прийняла зазначений об`єкт з державної власності.
6.4. 20 жовтня 2022 року Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ухвалив рішення № 1508, згідно з яким визначив відповідача постачальником теплової енергії та гарячої води на лівобережній частині м. Кременчука від Кременчуцької ТЕЦ. 
6.5. Згідно з рахунками за постачання теплової енергії та гарячої води за період із листопада 2022 року до 1 січня 2024 року нараховані значно завищені суми до сплати. Після закінчення опалюваного сезону 2022/2023 відповідач продовжив нараховувати плату за постачання теплової енергії, а саме - умовно-постійну частину (протягом опалювального року). 
6.6. З початком опалювального періоду 2022/2023 відповідач нарахував плату за постачання теплової енергії та гарячої води за тарифами, розмір яких перевищує той, який був встановлений на території м. Кременчука станом на 24 лютого 2022 року. 
6.7. Вказане порушує вимогу статті 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» (далі - Закон № 2479-IX). 
6.8. Відповідач порушив процедуру встановлення двоставкового тарифу. Згідно з пунктом 6 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 (далі - Порядок), у разі коли ліцензіат, тобто відповідач, провадить або має намір провадити діяльність у межах кількох територіальних громад, формування та встановлення тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії здійснюється окремо для кожної громади за кожним видом ліцензованої діяльності. Тому формування та встановлення відповідних тарифів має відбуватися окремо для Кременчуцької міської територіальної громади. 
6.9. Тарифи на постачання теплової енергії та гарячої води для споживачів м. Кременчука не можуть перевищувати рівень тарифів, який застосовувався до цих споживачів до 24 лютого 2022 року.
(3) Зміст рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду
7. 19 листопада 2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову. Мотивував так:
7.1. Відповідач не має права самостійно встановлювати тарифи на постачання теплової енергії та гарячої води споживачам, а тому не може їх самостійно змінити. Він керується тарифами, встановленими для нього Полтавською обласною радою у рішенні від 21 жовтня 2021 року № 286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго».
7.2. Позивачка не довела, що саме відповідач є особою, яка порушила її права й інтереси у спірних правовідносинах. Визначення відповідачем у рахунках-квитанціях на оплату вартості теплової енергії та гарячої води за двоставковим тарифом, встановленим для потреб населення у додатках 2 і 3 до рішення Полтавської обласної ради № 477, відповідає вимогам чинного законодавства України. 
7.3. Позивачка не оскаржила застосовані відповідачем тарифи. Унаслідок їхнього застосування для неї збільшилася вартість наданих послуг у порівнянні з тією, яка була у ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ». Ці тарифи мають єдиний розмір і застосовуються до усіх споживачів відповідача у м. Полтаві та Полтавській області, у тому числі для споживачів лівобережної частини м. Кременчука від джерела Кременчуцької ТЕЦ.
7.4. Задоволення вимоги про частковий перерахунок вартості постачання теплової енергії та гарячої води позивачці, починаючи з 1 листопада 2022 року, (опалювальний період 2022/2023), і до дня ухвалення рішення суду не забезпечить виконання відповідачем як зобов`язаною стороною обов`язку в цілому, внаслідок чого не відбудеться припинення порушення у вигляді встановлення вартості послуг за неналежним тарифом. Тобто за умови задоволення позову спір між сторонами не буде вичерпаний, а відповідне судове рішення створюватиме передумови для інших судових процесів для захисту прав позивачки. Тому належним способом відновлення її прав є визнання недійсним пункту рішення Полтавської обласної ради, в якому визначені розміри тарифів для відповідача.
7.5. Частина перша статті 1 Закону № 2479-IX «не є нормою-приписом (зобов`язанням) та не містить вимог до постачальників, які здійснюють постачання теплової енергії за регульованими тарифами (до числа яких належить відповідач), щодо вчинення певних дій (внесення змін до договорів, здійснення перерахунку наданих послуг, тощо)». Відповідне положення є спеціальною нормою, яка містить заборону, тобто вимогу утриматися від підвищення тарифів, та адресована суб`єктам, які наділені владними повноваженнями встановлювати такі тарифи або вносити до них зміни шляхом підвищення. Відповідач до числа таких суб`єктів не належить. Він керується тарифами, встановленими Полтавською обласною радою.
8. 22 липня 2025 року Полтавський апеляційний суд ухвалив постанову, згідно з яким рішення суду першої інстанції залишив без змін. Навів ті самі мотиви.
(4) Провадження у суді касаційної інстанції
9. 9 вересня 2025 року позивачка подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати оскаржені рішення, а справу спрямувати на новий розгляд.
10. 19 листопада 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судупостановив ухвалу, згідно з якою відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою позивачки та витребував справу із суду першої інстанції. Взяв до уваги те, що позивачка навела у касаційній скарзі обставини, які потребують перевірки з питання, яке може мати фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з приводу того, чи можливе підвищення тарифу на теплову енергію для споживачів порівняно з тим розміром, який був станом на 24 лютого 2022 року, внаслідок зміни постачальника відповідних послуг у зв`язку з переданням цілісного майнового комплексу постачальника, з яким споживач мав договір, у господарське відання нового постачальника з огляду на встановлену заборону підвищення тарифів під час воєнного стану.
11. 30 січня 2026 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою призначив справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
12. Позивачка мотивувала касаційну скаргу так:
12.1. Висновки судів попередніх інстанцій суперечать висновкам у тотожній за предметом спору справі № 524/4839/23.
12.2. Апеляційний суд у справах № 524/4839/23 і № 524/7590/24 за подібних правовідносин ухвалив протилежні судові рішення.
12.3. Суди першої й апеляційної інстанцій застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 4 квітня 2024 року у справі № 917/730/23, від 4 квітня 2024 року у справі № 917/730/23, Великої Палати Верховного Суду від 10 січня 2020 року у справі № 757/31606/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 8 березня 2023 року у справі № 753/20733/19.
12.4. Обраний позивачкою спосіб захисту є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, згідно з висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц.
(2) Позиції інших учасників справи
13. 5 грудня 2025 року адвокат відповідача сформувала у системі «Електронний суд» відзив на касаційну скаргупозивачки (вх. № 36806/0/220-25 від 5 грудня 2025 року). Просила: касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін; розглядати цю скаргу в судовому засіданні з повідомленням сторін. Мотивувала так:
13.1. Відповідач постачав теплову енергію споживачам лівобережної частини м. Кременчука від джерела Кременчуцької ТЕЦ з листопада 2022 року до 31 березня 2025 року.
13.2. Чинні тарифи відповідача на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також на постачання гарячої води, запроваджені на підставі рішення Полтавської обласної ради № 477 від 30 вересня 2022 року, відповідають розміру тарифів, які ця рада затвердила до введення в Україні воєнного стану 24 лютого 2022 року.
13.3. Тарифи, встановлені рішеннями Полтавської обласної ради для застосування відповідачем, є єдиними для всіх споживачів Полтавської області. Будь-яких підстав визначати вартість теплової енергії для споживачів м. Кременчука за окремим тарифом немає. Застосування судом тарифів, встановлених Кременчуцькою міською радою для ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ», означатиме перебирання повноважень іншого органу.
13.4. Приписи статті 1 Закону № 2479-IX незастосовні до спірних правовідносин згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 вересня 2024 року у справі № 917/1389/23.
13.5. Матеріали справи підтверджують необхідність виклику учасників справи та їхню участь для надання пояснень.
14. 11 грудня 2025 року адвокат виконкому сформувала у системі «Електронний суд» додаткові пояснення (вх. № 37465/0/220-25 від 11 грудня 2025 року), в яких просила судові рішення скасувати й ухвалити нове - про задоволення позову. Мотивувала так:
14.1. У Законі № 2479-IX немає будь-яких умов чи винятків щодо введення заборони на підвищення тарифів для населення, зокрема тарифів на теплову енергію.
14.2. Споживач як слабка сторона у спірних правовідносинах не має нести негативні наслідки у виді додаткового фінансового навантаження в результаті дій та/або рішень влади, які, хоч і ухвалені у законний спосіб, проте фактично суперечать прямій забороні Закону № 2479-IX і зумовили підвищення розміру тарифів за теплову енергію для мешканців лівобережної частини м. Кременчука.
14.3. Зміна постачальника у зв`язку з переданням цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ» у господарське відання відповідача не повинна мати наслідком підвищення тарифів на теплову енергію для споживачів м. Кременчука порівняно з тим розміром, який був станом на 24 лютого 2022 року.
15. Інші учасники справи відзиви на касаційну скаргу не надали.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
(1) Межі розгляду справи у суді касаційної інстанції
16. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 19 листопада 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою позивачкиу малозначній справі на підставі, визначеній у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України. 
17. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
18. З огляду на вказаний припис Верховний Суд за загальним правилом переглядає оскаржені судові рішення у межах тих доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставами для відкриття касаційного провадження.
19. У відзиві на касаційну скаргу відповідач просив викликати його на судове засідання для надання пояснень. Колегія суддів зауважує, що 30 січня 2025 року Верховний Суд призначив справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів; вказав, що з огляду на вказане повідомить учасників справи про результат її розгляду у порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Тобто для зазначеного розгляду суд не проводить судові засідання (частина тринадцята статті 7 ЦПК України). Тому слід відмовити у задоволенні клопотання про виклик відповідача для надання пояснень у судовому засіданні.
(2) Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанцій
(2.1) Чи є належним способом захисту прав позивачки вимога зобов`язати нового постачальника перерахувати вартість постачання теплової енергії та гарячої води відповідно до тарифів, що були встановлені у м. Кременчуку на дату введення воєнного стану?
20. Позивачка заявила вимогу зобов`язати відповідача перерахувати їй вартість постачання теплової енергії та гарячої води за опалювальний період 2022/2023, міжопалювальний період 2023 року й опалювальний період 2023/2024, відповідно до рівня тарифів, що діяли станом на 24 лютого 2022 року згідно з рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25 жовтня 2021 року № 421 «Про встановлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» тарифів на теплову енергію, її виробництво і постачання гарячої води для категорій споживачів». 
21. Суд першої інстанції зауважив, що позивачка не оскаржила застосовані відповідачем тарифи, а заявлена вимога у разі її задоволення не припинить порушення прав позивачки та не вичерпає спір. Тому вказав, що належним способом захисту прав позивачки може бути лише вимога про визнання недійсним пункту рішення Полтавської обласної ради, в якому визначені розміри тарифів для відповідача. Апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін.
22. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду погоджується з аргументом позивачки про те, що у спірних правовідносинах обраний нею спосіб захисту є належним та ефективним.
23. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).
24. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
25. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричинених цими діяннями наслідкам (див. mutatis mutandis постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18, від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17, від 22 червня 2021 року у справах № 334/3161/17 і № 200/606/18, від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19, від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19, від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 тощо).
26. Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19 (пункт 6.20)). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (див. частину першу статті 613 ЦК України, а також mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 57)).
27. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі та припинення правовідношення (пункти 1, 5 і 7 частини другої статті 16 ЦК України).
28. Відповідно до звичаїв ділового обороту у правовідносинах щодо постачання енергетичних та іншихресурсівчерез приєднану мережу саме постачальник розраховує заборгованість, маючи для цього необхідні технічні та професійні ресурси. Хоча такі дії постачальниквчиняє на власну користь, їх невчинення зумовлює стан юридичної невизначеності, неможливість припинення споживачемзобов`язання виконанням, проведеним належним чином, за відсутності інформації про дійсну суму його заборгованості. Тому споживач може вимагати належного розрахунку заборгованості, а постачальник повинен виконати такий обов`язок (пункт 5 частини першої статті 16 ЦК України) задля задоволення інтересу споживача у юридичній визначеності (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 57)).
29. Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 57), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 21)).
Вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності права постачальника нараховувати обсяг спожитих енергетичних та інших ресурсів і відсутності обов`язку споживача, який кореспондує вказаному праву, з оплати боргу, що виник унаслідок такого нарахування. Ця вимога є ефективним способом захисту інтересу споживача в юридичній визначеності (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 22)).
30. Вимога про скасування боргупо суті є вимогою про припинення правовідношення (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України): якщо споживач вважає, що його борг існує (тобто існує і правовідношення, змістом якого є право постачальника вимагати сплати боргу та кореспондуючий обов`язок споживача), він може просити суд цей борг скасувати (тобто припинити зазначене правовідношення) з підстав, передбачених законом; якщо споживач вважає, що борг відсутній, у нього немає підстав вимагати списання боргу (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 26)).
31. Належним способом захисту прав споживача може бути також вимога зобов`язати постачальника перерахувати заборгованість за договором або списати з особового рахунку споживача нараховану заборгованість за спожиті енергетичні й інші ресурси. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 23)).
Вимога зобов`язати постачальника перерахувати заборгованість за договором (аналогічно, як і списати якусь її частину, якої стосується спір) може бути способом захисту права споживача на мирне володіння майном(стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Якщо споживач не має наміру сплачувати борг (тому, що не згоден із його існуванням, із визначеним постачальником розміром; тому, що постачальник пропустив позовну давність для стягнення боргу у судовому порядку, тощо), а постачальник на вимогу споживача і не перераховує суму заборгованості, і не списує борг з особового рахунку споживача, і не звертається до суду за його стягненням, то споживач надалі одержуватиме від постачальника рахунки із зазначенням боргу,вимоги про сплату боргу у розмірі, визначеному постачальником, із яким споживач не погоджується. Це може провокувати останнього помилково, всупереч волі сплатити суму боргу (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 24), від 13 липня 2022 рокуу справі № 363/1834/17 (пункт 58)).
Задоволення вимоги зобов`язати постачальника енергетичних та інших ресурсів списати з особового рахунку споживача нараховану заборгованість унеможливить виставлення цим постачальником рахунків на суму боргу. Тоді як списання постачальником суми боргу з особового рахунку споживача на письмову вимогу останнього (у позасудовому порядку) не позбавляє постачальника права звернутися до суду з вимогою про стягнення боргу, якщо суд не визнав цей борг безпідставним (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 25)).
32. У випадку порушення постачальником енергетичних та інших ресурсів законодавства під час нарахування плати споживач має право вимагати у судовому порядку проведення відповідного перерахунку цієї плати (див. mutatis mutandis постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц).
33. З огляду на викладене вимога позивачки про зобов`язання відповідача перерахувати їй вартість постачання теплової енергії та гарячої води за певні періоди є різновидом вимоги про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України) і способом захисту права на мирне володіння майном. Задоволення такої вимоги вичерпає спір позивачки з відповідачем за ті періоди, які вона заявила для перерахунку заборгованості. Стосовно інших періодів, які можуть не бути охоплені позовною вимогою, але яких стосуються висновки Верховного Суду, викладені у цій постанові, то відповідач, маючи обов`язок діяти у договірних відносинах добросовісно та розумно, може провести відповідний перерахунок у позасудовому порядку за зверненням позивачки. Тому помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що задоволення заявленої у цій справі вимоги не вичерпає спір, і що позивачка мала оспорювати дійсність рішення Полтавської обласної ради, в якому для відповідача визначені розміри тарифів.
(2.2) Якщо внаслідок непередбачуваних обставин після введення воєнного стану відбулася зміна постачальника теплової енергії та гарячої води, чи зобов`язаний новий постачальник перерахувати плату за спожиту теплову енергію та гарячу воду споживачам за встановленими до 24 лютого 2022 року тарифами, які вони мали у попереднього постачальника?
34. Позивачка просила зобов`язати відповідача як нового постачальника теплової енергії та гарячої води перерахувати їй їхню вартість, оскільки ціна такого постачання зросла внаслідок передання державою цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ» Державної установи «Навчально-методичний центр з газової безпеки» у господарське відання відповідача.Суди обох інстанцій відмовили у задоволенні позову. Виснували, що тарифи для усіх споживачів, яким відповідач постачав теплову енергію та гарячу воду, залишилися незмінними порівняно із тими, які були станом на 24 лютого 2022 року, а приписи Закону № 2479-IX, адресовані органам влади, відповідач як постачальник не порушив, бо керувався тарифами, які визначив відповідний орган - Полтавська обласна рада. Позивачка з висновком судів не погодилася. Наголосила, що вони не врахували висновок Верховного Суду, згідно з яким зміна постачальника на відповідача не має зумовлювати підвищення тарифу на теплову енергію для споживачів м. Кременчука порівняно з тим, який був станом на 24 лютого 2022 року.
35. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду погоджується з аргументами позивачки. Зміна постачальника за договором не повинна мати наслідком зміну для позивачки тарифів на теплову енергію та гарячу воду порівняно з тим, що був при попередньому постачальнику, до встановлення органом місцевого самоврядування іншого тарифу для споживачів, які змінили постачальника, маючи з ним чинний договір.
36. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3 Конституції України).
37. За договором постачання енергетичнимита іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. 
Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (частини перша - третя статті 714 ЦК України).
38. За змістом цієї статті договір, на підставі якого відбувається постачання енергетичних ресурсів споживачу, є видом договору купівлі-продажу (див. mutatis mutandis близький за змістом висновок у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц, від 22 квітня 2024 року в справі № 511/1915/20).
39. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). 
40. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (частина перша статті 632 ЦК України).
41. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (частина друга статті 632 ЦК України).
42. За змістом частини другої статті 632 ЦК України вона передбачає принцип стабільності (або відносної неможливості зміни) встановленої сторонами ціни, що є проявом обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Допускається наявність винятків, які можуть бути встановлені лише договором або законом, у яких обов`язково мають бути визначені як випадки зміни ціни, так і умови такої зміни (див. mutatis mutandis постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19серпня 2019 року у справі № 395/499/16-ц).
43. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва (пункт 2 частини першої статті 512 ЦК України).
44. Суди першої й апеляційної інстанцій встановили такі обставини:
44.1. Позивачка є власницею квартири та споживачкою централізованого постачання теплової енергії та гарячої води. З листопада 2022 року це постачання здійснює відповідач.
44.2. 21 жовтня 2021 року Полтавська обласна рада ухвалила рішення № 286, згідно з яким встановила для відповідача тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також постачання гарячої води відповідачем, зокрема для потреб населення. У додатках до рішення є примітка про те, що відповідно до положень розділу III Меморандуму про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоді 2021/2022 для розрахунків із кінцевими споживачами комунальних послуг (населенням) тарифи, встановлені цим рішенням, застосовувати після завершення опалювального періоду 2021/2022.
44.3. 30 грудня 2021 року Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області ухвалила рішення № 1867, згідно з яким скоригувала для ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання і постачання гарячої води для категорій споживачів з 1 січня 2022 року. Вказаний тариф згідно з пунктом 4 рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 1421 від 25 жовтня 2021 року «Про встановлення ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для категорій споживачів» становив: на постачання теплової енергії - 1 796,40 грн/Гкал (з ПДВ) або 1 497,00 грн/Гкал (без ПДВ). Цей тариф застосовувався для споживачів лівобережжя м. Кременчука на момент введення в Україні воєнного стану, що підтверджують відповідні копії наданих позивачкою рахунків-квитанцій.
44.4. 24 лютого 2022 року Президент України видав указ № 64/2022, згідно з яким на всій території Україні введений воєнний стан, який неодноразово був продовжений і діє станом на день розгляду справи.
44.5. 22 вересня 2022 року Полтавська обласна рада ухвалила рішення № 473, згідно з яким надала згоду на безоплатне прийняття з державної у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ» Державної установи «Навчально-методичний центр з газової безпеки». 
44.6. 8 жовтня 2022 року Кабінет Міністрів України видав розпорядження № 894-р, згідно з яким передав цілісний майновий комплекс відокремленого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ» Державної установи «Навчально-методичний центр з газової безпеки» у спільну власність територіальних громад Полтавської області. 
44.7. 14 жовтня 2022 року на підставі цього розпорядження Полтавська обласна рада ухвалила рішення № 481, згідно з яким прийняла цілісний майновий комплекс відокремленого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ» Державної установи «Навчально-методичний центр з газової безпеки» у спільну власність територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області.
44.8. 20 жовтня 2022 року Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ухвалив рішення № 1508, згідно з яким постачальником теплової енергії та гарячої води на лівобережній частині міста Кременчука визначив відповідача.
44.9. З 1 листопада 2022 року відповідач постачав теплову енергію та гарячу воду до квартир споживачів лівобережжя міста Кременчука, в тому числі позивачки. Розмір тарифів, які він використовував для розрахунку вартості теплової енергії на опалювальний період 2022 - 2023 років, визначені у рішенні Полтавської обласної ради від 30 вересня 2022 року № 477 (згідно з цим рішенням рішення від 21 жовтня 2021 року № 286 вирішили вважати таким, що втратило чинність), на опалювальний період 2023 - 2024 років - у рішенні від 28 липня 2023 року № 669. Відповідні тарифи Полтавська обласна рада встановлювала у розмірі, передбаченому у її рішенні № 286 від 21 жовтня 2021 року.
44.10. Тариф на теплову енергію відповідача без урахування витрат на утримання та ремонт центральних й індивідуальних теплових пунктів становив для населення: одноставковий тариф на теплову енергію - 2 310,91 грн/Гкал (з ПДВ) або 1925,76 грн/Гкал (без ПДВ) за складовими: умовно-змінна частина двоставкового тарифу - 1248,25 грн/Гкал (з ПДВ) або 1040,21 грн/Гкал (без ПДВ); умовно-постійна частина двоставкового тарифу (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження нараховується протягом року) - 162 986,29 грн/Гкал (з ПДВ) або 135 821,91 грн/Гкал/год (без ПДВ).
Без урахування витрат на утримання та ремонт центральних й індивідуальних теплових пунктів: умовно-змінна частина двоставкового тарифу на теплову енергію - 1 248,25 грн/Гкал (з ПДВ); умовно-постійна частина двоставкового тарифу на теплову енергію (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) - 162 986,29 грн/Гкал (з ПДВ); тариф на послугу з постачання гарячої води за категорією споживачів «Для потреб населення» без урахування витрат на утримання та ремонт центральних й індивідуальних теплових пунктів - 118,66 грн за 1 куб. м (з ПДВ).
44.11. 13 січня 2023 року Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ухвалив рішення № 86, згідно з яким вніс зміни до його рішення № 1508: зобов`язав відповідача застосовувати до його споживачів у м. Кременчуці тарифи на постачання теплової енергії та гарячої води, розмір яких не перевищує рівень тарифів, що застосовувалися для цих споживачів станом на 24 лютого 2022 року, та перерахувати вартість відповідної плати споживачам у м. Кременчуці за період, у якому нарахована ціна була вищою, ніж станом на 24 лютого 2022 року у м. Кременчуці, шляхом зменшення плати.
44.12. 9 жовтня 2023 року Полтавський окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі № 440/4765/23, яке після перегляду набрало законної сили. Згідно з цим рішенням визнав протиправним і скасував пункт 1 рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 86 від 13 січня 2023 року про зобов`язання відповідача застосовувати до його споживачів у м. Кременчуці тарифи на постачання теплової енергії та гарячої води, розмір яких не перевищує рівень тарифів, що застосовувалися до цих споживачів станом на 24 лютого 2022 року, та перерахувати вартість відповідної плати споживачам у м. Кременчуці за період, у якому нарахована ціна була вищою, ніж станом на 24 лютого 2022 року у м. Кременчуці, шляхом зменшення плати.
45. Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої й апеляційної інстанцій вважали, що застосовані відповідачем тарифи у рахунках для позивачки відповідають як тарифам, встановленим у рішеннях Полтавської обласної ради № 477 від 30 вересня 2022 року, так і тарифам, встановленим у рішенні Полтавської обласної ради від 21 жовтня 2021 року № 286 зі змінами, внесеними 9 грудня 2021 року рішенням № 326, тобто встановленим до введення в Україні воєнного стану 24 лютого 2022 року. Крім того, суди зазначили, що відповідач застосовував ті тарифи однаково для усіх споживачів у м. Полтаві та Полтавській області, зокрема для споживачів лівобережної частини м. Кременчука від джерела Кременчуцької ТЕЦ. Апеляційний суд зауважив, що правомірність рішення Полтавської обласної ради від 30 вересня 2022 року № 477 перевірили адміністративні суди у справі № 440/6193/23, які вказали, що відповідні тарифи для відповідача на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також на постачання гарячої води відповідають розміру тих, які були встановлені обласною радою до ведення в Україні воєнного стану.
46. Суд першої інстанції звернув увагу на те, що фактично для позивачки, яка уклала договір із ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ», вартість постачання відповідачем теплової енергії та гарячої води збільшилася. Проте вважав, що відповідач правомірно застосовував тарифи, встановлені згідно з рішеннями Полтавської обласної ради до запровадження воєнного стану, а позивачка ті тарифи не оскаржила. Апеляційний суд залишив це рішення без змін.
47. Колегія суддів зауважує, що зміна у договорі з позивачкою постачальника теплової енергії та гарячої води відбулася внаслідок непередбачуваних обставин і у зв`язку з переданням цілісного майнового комплексу відокремленого підрозділу «Кременчуцька ТЕЦ» Державної установи «Навчально-методичний центр з газової безпеки» у спільну власність територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області. За таких обставин означена зміна постачальника у договорі зі споживачем не повинна мати наслідком зміну тарифів на теплову енергію та гарячу воду порівняно з тими, які були у договорі з попереднім постачальником, до встановлення відповідним органом місцевого самоврядування іншого тарифу для споживачів, які змінили постачальника (див. близький за змістом висновок у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 4 квітня 2024 року у справі № 917/730/23). Інакше кажучи, сама по собі заміна постачальника як сторони договору не має наслідком зміну для споживача вартості прийнятих ресурсів. Тому застосування тарифів на теплопостачання та гарячу воду у розмірі, більшому, ніж ті, що діяли для позивачки станом на 24 лютого 2022 року, є порушенням її прав як споживачки. 
48. Отже, суди першої й апеляційної інстанцій помилково виснували про відсутність підстав для перерахунку позивачці вартості постачання теплової енергії та гарячої води за опалювальний період 2022/2023, міжопалювальний період 2023 року й опалювальний період 2023/2024 за тарифами, які Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради встановив для ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» із 1 січня 2022 року на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, а також на постачання гарячої води. 
49. Аргумент відповідача про те, що застосування судом тарифів, встановлених Кременчуцькою міською радою для ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ», означатиме перебирання повноважень іншого органу, є безпідставним. Відповідач замінив ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» як постачальника у вже укладеному з позивачкою договорі, істотною умовою якого була ціна (вартість прийнятих ресурсів). Підтвердження того, що відповідач постачав теплову енергію споживачам лівобережної частини м. Кременчука від джерела Кременчуцької ТЕЦ лише до 31 березня 2025 року, немає.
(3) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
(3.1) Щодо суті касаційної скарги
50. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд (пункт 3 частини першої статті 409 ЦПК України).
51. Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частини перша, третя статті 412 ЦПК України).
52. З огляду на висновки цієї постанови щодо застосування норм матеріального права, беручи до уваги межі заявлених позовних вимог і те, що суди попередніх інстанцій всі обставини справи встановили, а докази - дослідили, касаційну скаргу слід задовольнити частково: рішення та постанову судів попередніх інстанцій слід скасувати й ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
у х в а л и в:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 листопада 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2025 року скасувати й ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
3. Зобов`язати Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» перерахувати вартість постачання теплової енергії та гарячої води за опалювальний період 2022/2023, міжопалювальний період 2023 року й опалювальний період 2023/2024 за тарифами, які діяли у м. Кременчуку станом на 24 лютого 2022 року.
4. З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 листопада 2024 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2025 року втрачають законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий		В. І. Крат	
Судді		Д. А. Гудима	
		І. О. Дундар	
		Є. В. Краснощоков	
		П. І. Пархоменко